УХВАЛА

23 грудня 2022 року 
м. Київ

cправа №  904/9510/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Стратієнко Л. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "ЮНІФ ЛТД"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області
у складі судді Загинайко Т. В.
від 16.08.2022 та 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Кощеєв І. М., Орєшкіна Е. В., Чус О. В.
від 15.11.2022 

за позовом Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 43" Товариства з додатковою відповідальністю "Трест "Дніпроводбуд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "ЮНІФ ЛТД"
про стягнення 367 813,06 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "ЮНІФ ЛТД"
до Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 43" Товариства з додатковою відповідальністю "Трест "Дніпроводбуд"
про стягнення 382 890,79 грн та зменшення ціни,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Пересувна механізована колона № 43" Товариства з додатковою відповідальністю "Трест "Дніпроводбуд" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ЮНІФ ЛТД" про стягнення 367 813,06 грн, з яких 296 686,99 грн основний борг за роботи, виконані відповідно до умов Договору підряду № 11/08 від 11.08.2020 на реконструкцію овочесховища, 38 203,51 грн пеня, 7 730,12 грн 3% річних та 25 192,44 грн інфляційні втрати.

В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ЮНІФ ЛТД" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 43" Товариства з додатковою відповідальністю "Трест "Дніпроводбуд" 382 890,79 грн, з яких 257 100,61 грн пеня за порушення термінів виконання робіт за Договором, 5 088,19 грн пеня за несвоєчасне усунення виявлених протягом гарантійного терміну дефектів, 71 254,16 грн штраф за затримку усунення виявлених протягом гарантійного терміну дефектів понад 14 календарних днів та 49 447,83 грн збитки у розмірі втраченого права на своєчасне отримання податкового кредиту по ПДВ. Крім того Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ЮНІФ ЛТД" просило пропорційно зменшити ціну роботи за Договором підряду на реконструкцію овочесховища № 11/08 від 11.08.2020 на суму вартості робіт у розмірі 52 167,12 грн, що необхідно виконати для усунення дефектів зафіксованих в Акті № 1 від 10.03.2021 про виявлені недоліки.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 у справі № 904/9510/21 позов Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 43" Товариства з додатковою відповідальністю "Трест "Дніпроводбуд" задоволено частково: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" на користь Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 43" Товариства з додатковою відповідальністю "Трест "Дніпроводбуд" 296 686,99 грн заборгованості, 20 516,11 грн пені, 7 730,12 грн 3% річних, 25 192,44 грн інфляційних нарахувань. В задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовлено. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" задоволено частково: присуджено до стягнення з Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 43" Товариства з додатковою відповідальністю "Трест "Дніпроводбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" 22 907,33 грн пені за порушення термінів виконання робіт. В задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовлено. Здійснено зустрічне зарахування сум стягнення за первісним та зустрічним позовом та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" на користь Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 43" Товариства з додатковою відповідальністю "Трест "Дніпроводбуд" 296 686,99 грн заборгованості, 5 338,90 грн 3% річних, 25 192,44 грн інфляційних нарахувань.

Постановою від 15.11.2022 Центральний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 у справі № 904/9510/21.

05 грудня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2022 у справі № 904/9510/21.

Перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД", Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

За змістом частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини  1  статті 163  Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом первісного позову у справі № 904/9510/21 є вимога про стягнення 367 813,06 грн, а предметом зустрічного позову є вимога про стягнення 382 890,79 грн, що в загальному розмірі становить менше п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (1 135 000,00 грн).
У пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку справи з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" зазначає, що  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України), та зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції застосували статтю 22 Цивільного кодексу України, статті 233, 234 Господарського кодексу України, статті 198, 201 Податкового кодексу України та статті 73, 76, 77, 86, 243 Господарського процесуального кодексу України без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду. При цьому скаржник не зазначає ані дату таких постанов ані номера справ, в яких вони ухвалені, а звертає увагу не деякі ухвали Верховного Суду, в яких пояснюється що саме означає "питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики" та наводить свої міркування щодо цього.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" наголошує, що справа для нього має виняткове значення та значний суспільний інтерес (підпункт "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України). В обґрунтування вказаного скаржник зауважує, що залишення в силі незаконних судових рішень, окрім безпідставного стягнення остаточної оплати за фактично незавершені роботи та нарахувань, які значно погіршили фінансовий стан підприємства, спричиняє непоправну шкоду його іншим правам та охоронюваним законом інтересам, зокрема, щодо прав замовника на наданні йому підрядником гарантії якості на результати робіт, виконуваних за договором, та зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій застосували норми права без врахування висновків Верховного Суду. При цьому в обґрунтування  цієї частини касаційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" вказує дати постанов та номери справ, в яких вони ухвалені, але не зазначає норму права (норми права) та правові висновки, які застосовані судами без врахування таких правових висновків, тощо.

Розглянувши викладені скаржником доводи щодо наявності випадків, передбачених підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку, що твердження заявника, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

При цьому, фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. Водночас, формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права є метою вирішення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.

Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Поряд із цим Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД", вказуючи на фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, не навело обґрунтованих доводів та не надало жодних доказів кількісного та якісного виміру наявності питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами. При цьому незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального/процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Суд при цьому наголошує, що посилання на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, щодо застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та не є виключним випадком у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення судів тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконними.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" не обґрунтовано і те, що справа має виняткове значення та значний суспільний інтерес. Зазначення скаржником таких обставин має загальний характер, позаяк будь-яким чином ніж посиланням на обставини справи та доводами про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, не обґрунтоване.

Суд вважає за необхідне зазначити, що самі лише посилання скаржника на наявність відповідних обставин, що не обґрунтовані іншими доводами, автоматично не презюмує їх існування. 

Використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "виняткове значення", "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що скаржник не навів обґрунтованих доводів, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа № 904/9510/21 має виняткове значення та значний суспільний інтерес, отже Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" не дотримано умови допуску справи, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до касаційного оскарження, передбачені підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судові рішення у справі, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та відсутність підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 904/9510/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2022 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У зв`язку із відмовою у відкритті касаційного провадження, Суд не розглядає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень. 

Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 904/9510/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Юніф ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2022.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 9 аркушах (в тому числі дублікат квитанції 0.0.2764640626.1 від 05.12.2022 про сплату 23 933,46 грн). Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                        Н. М. Губенко

Судді                                                                                                                    І. Д. Кондратова

                                                                                                                                Л. В. Стратієнко