Дата документу 31.01.2023 Справа № 334/1670/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
     Єдиний унікальний №334/1670/21                   Головуючий у 1 інстанції Баруліна Т.Є. 
Провадження № 22-ц/807/347/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
31 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.07.2016 року відповідачу  було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку,  з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві.
У  подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 46000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 28.02.2021 року має заборгованість -66357,75 грн., з яких: 57862,49 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 48114,59 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 9747,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 3816,12 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4679,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн, - нараховано комісії.
У добровільному порядку заборгованість відповідачем на цей час не погашена, тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитом в сумі 66357,75 грн. та витрати банку по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. за рішенням суду.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 27.07.2016 р., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 57862,49 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1979,44 грн. 
В іншій частині позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у анкеті-заяві позичальника від 27.07.2016 року не відображено, що вона оформила кредитну картку «Універсальна», а також анкета-заява не містить відомостей про базову процентну ставку за користування кредитними коштами, відповідальність позичальника у вигляді стягнення неустойки (пені та штрафів) за порушення виконання кредитного договору. Вказана анкета-заява є лише анкетою де записані її особисті дані. Інформація щодо бажання приєднатися до якогось договору викладено в дуже мілкому шрифті, що по суті унеможливило прочитати, або ж цієї приписки взагалі б могло і не бути так як даний документ був викладений у електродному вигляді. Вона вважала, що просто отримує банківську картку, інакше б попросила більш детальну інформацію. Матеріали справи не містять доказів, що «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт» та «Витяг з умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідачки. Зазначали, що роздруківка з сайту позивача не може бути достовірним доказом.
АТ КБ «ПриватБанк» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі не повернуті, суд вважав за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за тілом кредиту в сумі 57862,49 грн. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалам справи, 27.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
Позивачем в ході розгляду справи в суді першої інстанції надано «Фото клієнта з карткою», а саме відповідачки ОСОБА_1 , яке було створене 27.07.2016 року.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Пам`ятка клієнта разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» а також «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві (а.с.59). 
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 46 000,00 грн., що підтверджується  Довідкою про зміну умову кредитування та обслуговування картрахунку.(а.с.57) 
На підтвердження умов кредитування, позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг.(а.с.60-61).
Згідно п. 2 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» в новій редакції, за рішенням Єдиного акціонера Банку від 06.09.2019 р. № 14360570 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК».
Позивач зазначив, що у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання за договором і надав відповідачу суму кредиту. А відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором на 28.02.2021 року має заборгованість -66357,75 грн., з яких: 57862,49 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 48114,59 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 9747,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 3816,12 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4679,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн, - нараховано комісії. (а.с.27-34) 
Відповідно до висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року (справа № 355/558/18, провадження № 61-10222св19), виписка про рух коштів по рахунку свідчить про фактичне отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями статей 610-612 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків.
Приписами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
В силу приписів 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором.   
Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі не повернуті, суд вважав за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за тілом кредиту в сумі 57862,49 грн.  
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, докази, які містяться в матеріалах справи, та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, як підстави для скасування судового рішення в оскаржуваній частині.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на ЗУ «Про споживче кредитування» колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.
Положення Закону України «Про споживче кредитування» на час укладання договору між сторонами 27.07.2016 р. не були чинними, а тому їх неможливо застосувати, бо вказаний Закон набрав чинність лише 10.06.2017 р.
Поняття «тіло кредита поточне» та «тіло кредита прострочене» є складовими загального поняття — «заборгованість позичальника за тілом кредиту», тобто загальної суми отриманого кредиту в Банку.
Враховуючи, що будь-який споживчий кредит передбачає погашення боргу у певний строк: 12 місяців чи 10 років, то платежі як за тілом кредиту, так й за відсотками поділені рівними частинами на щомісячні платежі, а тому, якщо строк кредитування не пройшов, то є борг за поточним тілом кредиту і за простроченим тілом кредиту, які разом складають борг за наданим кредитом (за тілом кредиту).
В апеляційній скарзі скаржник посилається на пропуск строку позовної давності та просить засотувати його до спірних правовідносин.
Так, згідно правової позиції, зазначеної у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, до подібних правовідносин за кредитними картками ПриватБанка неможливо застосувати строк позовної давності, бо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, а тому діє положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.
Крім того, строк дії першої кредитної картки минув лише 01.02.2020 p.. а другої — 01.08.2022 р. Дата здійснення останніх платежів по договору — 02.12.2020 p., 30.01.2021 p.
Приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення заявником норм процесуального закону.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.07.2016 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 57862,49 грн.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 31 січня 2023 року.

Головуючий

Судді: