ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 січня 2023 року 	м.Суми	

Справа №950/2339/21 
Номер провадження 22-ц/816/141/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,
сторони:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 01 листопада 2022 року, у складі судді Косолап В.М., ухвалене у м. Лебедин, повний текст якого складено 07 листопада 2022 року,

                                                       в с т а н о в и в :

03 листопада 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року у розмірі 11290,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 299975,57 грн.
Вимоги мотивовано тим, що 11 грудня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № SUL0G40000002266, за умовами якого останній отримав 51131,25 грн на термін до 11 грудня 2037 року та зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитних договором. За заявою ОСОБА_1 кредитний договір № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 11010,01 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором № SUL0G40000002266 було укладено договір поруки з ОСОБА_2 .
У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань станом на 30 вересня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 11290,01 доларів США, з яких: 10025,26 доларів США – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 974,57 доларів США – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 156,63 доларів США – заборгованість по комісії за користування кредитом; 133,55 доларів США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань, що за курсом НБУ складає 299975,57 грн, яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 01 листопада 2022 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором  з ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Звертає увагу суду та те, що п. 5.5 додаткової угоди до кредитного договору сторонами погоджено терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за цим договором до 5 років. 
Вказує, що перебіг позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення, а щодо повернення кредиту в повному обсязі – зі спливом строку повернення кредиту в повному обсязі, тобто до 12 грудня 2017 року, як визначено у п. 8.1 укладеної сторонами додаткової угоди до договору про іпотечне кредитування № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року.
Доводить, що з врахуванням погодженого сторонами строку позовної давності по вимогах щодо повернення кредиту, відсотків, винагороди – 5 років, строк позовної давності спливає лише 12 грудня 2022 року, а позивач звернувся до суду з позовом 01 листопада 2021 року, тобто до спливу строку позовної давності. Неправильне визначення судом початку перебігу позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за договором в повному обсязі з дати початку прострочених платежів, неврахування дати закінчення строку кредитування призвело до ухвалення незаконного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Жалковський В.Ю. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що п. 5.5 додаткової угоди до кредитного договору № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року встановлено п`ятирічний строк позовної давності. При цьому, останній платіж по кредиту ОСОБА_1 здійснено 10 листопада 2014 року, в свою чергу із позовною заявою банк звернувся лише 11 листопада 2021 року. Враховуючи вказане, рішення суду є повністю вмотивованим та прийнятим в законний спосіб. 
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 01 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в апеляційному порядку не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника ОСОБА_1 – адвоката Жалковського В.Ю., ОСОБА_2 щодо скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. 
З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про іпотечний кредит № SUL0G40000002266 (т. 1, а.с. 12-14).
Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кошти в розмірі 51131,25 грн, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 51131,25 грн, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15,00 % річних.
Згідно з п. 1.3 договору кредит надається строком погашення не пізніше 11 грудня 2037 року на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу ВКС № 265513 від 11 грудня 2007, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 2.3 кредит надається шляхом (видачі готівки через касу/зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позивальника НОМЕР_1 , відкритий у кредитора).
Відповідно до п. 2.4 договору позичальник зобов`язується щомісяця до 11 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 655,05 грн шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у кредитора. Останню сплату ануїтетного платежу здійснити не пізніше 11 грудня 2037 року.
Згідно з п. 3.1 договору виконання позичальником зобов`язання за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується: - іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначеного в іпотечному договорі; - договором поруки № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року, укладеним з ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 87-92).
11 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SUL0G40000002266.
Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникають на його підставі в майбутньому (т. 1, а.с. 64-65).
11 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 . Даний договір зареєстровано в реєстрі за № 5575 (т. 1 а.с. 113).
11 грудня 2007 року приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. посвідчено договір іпотеки № SUL0G40000002266, предметом якого є нерухоме майно житлового призначення, а саме: квартира двокімнатна, жилою площею 29,7 кв. м, загальною площею 45,3 кв. м, кількість кімнат - 2, поверх четвертий. Предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю ( ОСОБА_1 ) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Фурдиловим Ю.В. 11.12.2007 за реєстровим № 5575, зареєстрованого в КП «БТІ ВК Лебединської міської ради» 11.12.2007 за № 6889, зареєстрованого в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно за № 8845069 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який видано КБ «БТІВК Лебединської міської ради 11.12.2007 за № 17004956. Майно що передається в іпотеку і знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 144-147).
У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до позичальника із заявою про зміну валюти кредитного договору по іпотечному кредиту № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року та просив залишок заборгованості по даному кредиту в розмірі 51258,19 грн конвертувати в валюту (долар США) по курсу процесингу на дату укладення додаткової угоди до договору. Також просив встановити строк кредитування 120 місяців (т. 1, а.с. 15).
11 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року (т. 1, а.с. 16-19).
Відповідно до п. 8.1 додаткової угоди банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_3 на строк з 11 серпня 2008 року по 11 грудня 2017 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 11010,01 доларів США на наступні цілі: на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 7.2 даного договору. Станом на 11 серпня 2008 року залишок заборгованості по кредитному договору № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року складає 51086,46 грн, що еквівалентно 11010,01 доларів США.
Згідно з п. 8.2 додаткової угоди для виконання договору банк відкриває позичальникові рахунок № НОМЕР_3 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам.
Пунктом 5.5 додаткової угоди до кредитного договору від 11 грудня 2007 року № SUL0G40000002266 встановлено 5-річний строк позовної давності.
За даними виписки по рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_1 за період з 01 січня 2008 року по 12 липня 2022 року останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснено 10 листопада 2014 року (т. 2, а.с. 99-104).
Довіреністю від 27 березня 2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П., ОСОБА_1 уповноважив ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» представляти його інтереси у відповідних органах, установах, організаціях усіх форм власності, в тому числі, серед іншого, підписувати та укладати від його імені попередні договори та договори купівлі продажу нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розписуватися…визначати умови попередніх договорів або договорів купівлі-продажу на свій розсуд …одержувати належні йому гроші, при підписанні попереднього договору та виручені від продажу нерухомого майна… Цією довіреністю довіритель уповноважує повіреного розпоряджатися (продати, обміняти) належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціну та на умовах, які будуть визначатися ним самостійно (т. 1, а.с. 116).
Відповідач ОСОБА_2 пояснила суду, що така довіреність видавалася, оскільки з метою погашення заборгованості по кредиту, банк виставляв квартиру на продаж на своєму сайті. Вони з чоловіком та дитиною знялися з реєстрації, оскільки представники банку дали їм п`ять днів для цього.
Вказане підтверджується відомостями будинкової книги, за даними якої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зняті з реєстрації місця проживання 03-07 квітня 2015 року, тобто через декілька днів після видачі довіреності про уповноваження ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» продати фактично на будь-яких вигідних йому умовах квартиру в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 117-119).
Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності, вказавши що з 11 лютого 2016 року відповідач не здійснює погашення кредиту, а тому строки пред`явлення вимог по договору про іпотечний кредит № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року спливли (т. 1, а.с. 127 – 128).
Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року із ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що будучи обізнаним про неспроможність позичальника сплачувати заборгованість по кредиту з листопада 2014 року – з моменту останнього платежу, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості у листопаді 2021 року, банк пропустив строк позовної давності, про застосування якої просив представник відповідача. 
Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду  погодитись не може, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи, у пункті 8.1 додаткової угоди, підписаної сторонами 11 серпня 2008 року, до кредитного договору  № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року, вони визначили строк дії цього кредитного договору по 11 грудня 2017 року включно (т. 1, а.с. 16 – 19).
У п. 5.5 додаткової угоди від 11 серпня 2008 року до кредитного договору сторонами погоджено встановлення позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за цим договором тривалістю 5 років. 
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. 
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Отже, перебіг позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення, а щодо повернення кредиту в повному обсязі – зі спливом строку повернення кредиту в повному обсязі.
Враховуючи погоджений сторонами строк позовної давності по вимогах щодо повернення кредиту в повному обсязі – 5 років, при встановлені строку кредитування по 11 грудня 2017 року, строк позовної давності за спірним кредитним договором спливає 12 грудня 2022 року, тому звернувшись до суду з позовом 03 листопада 2021 року, банк діяв в межах строку позовної давності. 
Судом першої інстанції зазначене не було враховано, що призвело до неправильного визначення початку перебігу позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за договором в повному обсязі, а саме з дати закінчення строку кредитування, а не з дати початку прострочених платежів.
Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у межах встановленого за домовленістю сторін строку позовної давності. 
Проте, слід зазначити, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 . Відповідно до довідок про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19 червня 2015 року № 4517, ОСОБА_1 в період з  24 квітня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в місцях с.Невельське, м. Красногорівка, м. Мар`їнка Донецької області; від 19 квітня 2916 року № 2391 про те, що ОСОБА_1 в період з 11 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в місці смт Станиця Луганська Станично-Луганського району Луганської області. Вказані довідки були надані банку відповідачами. 
Крім того, до банку відповідачем надавались довідки про те, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 - довідки від 13 березня 2015 року № 341119, від 09 червня 2016 року № 2051, у військовій частині НОМЕР_7 – довідки від 02 жовтня 2018 року № 2890/1, від 08 жовтня 2019 року № 3328, від 11 травня 2019 року № 1355, від 09 грудня 2021 року № 2354, де проходить службу до сьогодні.
За таких обставин, на відповідача розповсюджуються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (зі змінами) щодо заборони нарахування процентів за користування кредитом, штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед банком.
Однак, всупереч вимогам вказаного Закону, банк нарахував заборгованість за кредитним договором з урахуванням заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 974,57 дол США, штрафних санкцій та інших заборгованостей в сумі 156,63 та 133,55 дол США за період з 11 лютого 2016 року до 30 вересня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ухваленням нового судового рішення в цій частині про часткове задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року у розмірі 10025,26 доларів США – заборгованість за кредитом (тілом кредиту), що еквівалентно  266371,16 грн, із розрахунку 26,57 грн за 1 дол США станом на 30.09.2021 року. В іншій частині позову до ОСОБА_1 необхідно відмовити.
Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову та апеляційної скарги  АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 3995 грн 56 коп судового збору за подачу позову та 5993 грн 34 коп судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись  ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст.  381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 01 листопада 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та прийняти постанову.
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUL0G40000002266 від 11 грудня 2007 року задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 10025,26 доларів США – заборгованість за кредитом (тілом кредиту), що еквівалентно 266371 грн 16 коп.
В іншій частині у задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовити.
Компенсувати АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 3995 гривень 56 копійок судового збору за подачу позову та 5993 гривні 34 копійки по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина