ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 689/1414/22
Провадження № 22-ц/4820/241/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року (суддя Соловйов А.В.) за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,
в с т а н о в и в :
У січні 2021 року Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.
Позовні вимоги мотивувало тим, що АТ «Хмельницькгаз» є оператором газорозподільної системи, що здійснює розподіл (транспортування) природного газу споживачам усіх категорій на території Хмельницької області, в тому числі відповідачам.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з газорозподільчої системи та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором газорозподільчої системи, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключено їхній об`єкт.
Приєднанням споживача до умов договору на розподіл, тобто переміщення природного газу, є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплати рахунка Оператора ГРМ, та/або документального підтвердження споживання природного газу.
Отже, згодою споживача про приєднання до умов цього договору та підтвердження його укладання можуть бути як заява-приєднання до умов договору, так і сплата рахунка Оператора ГРМ, так і факт споживання природного газу споживачем.
Фактом приєднання побутового споживача, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до умов договору розподілу природного газу є щомісячне споживання певних об`ємів природного газу та зміною показань газового лічильника за адресою споживачів по особовому рахунку НОМЕР_1 , часткова сплата рахунків позивача.
Відповідачам надавалась послуга з розподілу природного газу до об`єкта постачання та вони щомісячно передавали показання лічильника газу, що свідчить про фактичне споживання природного газу.
Відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільчих систем. Тариф, встановлений згідно з договором є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), затверджені тарифи на послуги розподілу природного газу для АТ`Хмельницькгаз». Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ.
Відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання зі своєчасного розрахунку за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 р. по 31.07.2022 р. мають заборгованість перед АТ «Хмельницькгаз» за надану послугу на загальну суму 7894,83 грн.
Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» 7894,83 грн.; в решті позову відмовлено; відстрочено виконання цього рішення на шість місяців; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» судовий збір 2481 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено факт приєднання ОСОБА_1 до умов Типового договору розподілу природного газу, оскільки ОСОБА_1 отримувала послуги з постачання природного газу, частково оплачувала їх та відповідно отримувала і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак систематично не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Розрахунок вартості розподілу за адресою АДРЕСА_1 проведений позивачем відповідно до положень чинного законодавства та цей рахунок ОСОБА_1 не спростувала.
Щодо стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з  ОСОБА_2  суд дійшов висновку про відмову, оскільки відповідач ОСОБА_2 за період виникнення заборгованості, не зареєстрований та не проживає за адресою надання послуг з розподілу природного газу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано аргументів про невідповідність рішень регулятора встановленим нормам Конституції України. Конституційний Суд рішенням від 13 червня № 5-р/2019 визнав неконституційними низку положень Закону № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», з чого випливає, що КСУ визнав неконституційним створення НКРЕКП. Також зазначає, що договір між нею та АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» не був укладений. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, у зв`язку з чим в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою  АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою присвоєно номер особового рахунку1400337127.
ОСОБА_1 фактично споживає природній газ та частково сплачувала його вартість.
Згідно наданого АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» розрахунку заборгованості  АДРЕСА_1  р-нзагальний борг за період з 01.01.2020 року по 01.07.2022 року становить 7894,83 грн.
Взаємовідносини між споживачем ОСОБА_1 та АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.
Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.
Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;
Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Установивши, що оператором газорозподільної системи на території Хмельницької області на підставі відповідної ліцензії є АТ «Оператор газорозподільчої системи «Хмельницькгаз», а ОСОБА_1  є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою  АДРЕСА_1 , якому присвоєно номер особового рахунку1400337127, і фактично споживає природний газ та частково сплачувала його вартість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що акцептування відповідачем договору про розподіл природного газу, а отже і факт приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов зазначеного договору відбулось шляхом вчинення нею дій, зокрема щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку НОМЕР_1 та вбачається з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу відповідачці, а також частковою оплатою вартості спожитого газу постачальнику АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз».
Апеляційний суду погоджується із висновком суд першої інстанції про неналежність виконання споживачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з січня 2020 р по серпень 2022 року послуг розподілу природного газу. Належних та допустимих доказів на спростування наведеного позивачем розрахунку заборгованості в сумі 7894,83 грн. суду відповідачем надано не було.
Щодо доводів апеляційної скарги про визнання Конституційним Судом низки положень НКРЕКП неконституційними, то такі доводи підлягають відхиленню, виходячи із наступного.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 5-р/201 визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), абзац п`ятий частини третьої статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII. Визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частину першу, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частину шосту статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII. Частина перша статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частина перша, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частина шоста статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з 31 грудня 2019 року.
Норми, які визнано неконституційними стосуються процедури створення НКРЕКП та порядку звільнення і призначення його членів.
Зі змісту вказаного рішення не вбачається, що Конституційний Суд України ставить під сумнів законність раніше ухвалених Нацкомісією рішень.
Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підлягають відхиленню. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд – 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                                Т.О. Янчук

       Л.М. Грох

       О.І. Ярмолюк