Дата документу 21.03.2023 Справа № 336/6396/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/6396/22        Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/807/814/23        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» березня 2023 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виключення відомостей про батьківство з акту про народження дитини, 

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про виключення відомостей про батьківство з акту про народження дитини.
Просили виключити відомості про батьківство ОСОБА_7 , загиблого під час виконання обов`язків військової служби 01 квітня 2022 року, з актового запису № 197 від 29 березня 2022 року про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 29 березня 2022 року Шевченківським ВРАЦС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Дніпро); зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) виключити відомості про батьківство ОСОБА_7 з актового запису № 197 від 29 березня 2022 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), як такого, що не є батьком цієї дитини.

В січні 2023 року ОСОБА_2 звернулась з клопотанням про призначення у справі посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої просила поставити питання чи знаходиться ОСОБА_7 у прямій біологічній спорідненості з дитиною ОСОБА_3 , 13 січня 2022 року, проведення якої доручити експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, в якому просила виключити відомості про батьківство ОСОБА_7 з актового запису № 2475011/00/AU2022/42024 від 20 квітня 2022 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зробленого відділом реєстрації актів громадського стану у м. Сосновець Республіки Польща.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2023 року клопотання представників відповідача про відкладення підготовчого судового засідання залишено без задоволення.
Клопотання представника позивачів про виклик свідків залишено без задоволення.
Відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом та повернути зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство в актовому записі про народження ОСОБА_1 .
Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Призначено посмертну судову генетично-молекулярну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи знаходиться ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у прямій біологічній спорідненості із неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?
Проведення експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 19А).
Витрати на проведення судово-генетичної експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків у відповідності до ст.ст. 384, 385 КК України.
Встановлено строк проведення експертизи - 2 місяці з моменту отримання копії ухвали суду експертною установою.
Для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи направлено до Запорізького НДЕКЦ МВС України копію ухвали суду.
Для проведення експертизи з метою встановлення ДНК-профілю ОСОБА_7 використовувати зразки біологічного матеріалу (зразок крові, кісткової тканини) від трупа ОСОБА_7 , 1990 року народження, які зберігають в архіві відділення судово-медичної імунології та цитології КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи».
Зобов`язано ОСОБА_1 разом із неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто з`явитись до експертної установи для відбору зразків для проведення судово-генетичної експертизи, протягом встановленого експертами строку.
Роз`яснено сторонам, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні, відповідно до ст. 109 ЦПК України.
Провадження по справі зупинено до отримання експертного висновку.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду в частині відмови у прийнятті зустрічного позову, призначення експертизи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що первісний та зустрічний позови є взаємопов`язаними та виникають з одних правовідносин, пов`язаних з обставинами особистого життя ОСОБА_7 , правовідносини також стосуються прав спадкоємців на отримання пільг, грошових виплат і соціальних гарантій, передбачених чинним законодавством України для сімей військовослужбовців, які загинули під час участі у бойових діях, проведення судової генетично-молекулярної експертизи не є єдино можливим способом доказування батьківства, судом порушено право на подання заперечень проти проведення судової експертизи у зв`язку з невідкладенням розгляду справи, просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначили, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, після відкриття провадження відповідачем не було надано жодних доказів, які б вказували на заперечення щодо проведення експертизи, зустрічний позов стосується іншого предмету вимог – щодо оспорювання батьківства ОСОБА_7 відносно іншої дитини.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи у прийнятті та повертаючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що первісний та зустрічний позови не взаємопов`язані за своїм предметом, виникають з різних правовідносин, призначаючи посмертну судову генетично-молекулярну експертизу, суд першої інстанції виходів з того, що отримати докази наявності або відсутності споріднення можливо за допомогою експертизи.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом та просили виключити відомості про батьківство ОСОБА_7 , загиблого під час виконання обов`язків військової служби 01 квітня 2022 року, з актового запису № 197 від 29 березня 2022 року про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 29 березня 2022 року Шевченківським ВРАЦС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Дніпро); зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) виключити відомості про батьківство ОСОБА_7 з актового запису № 197 від 29 березня 2022 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), як такого, що не є батьком цієї дитини.

Під час розгляду справ ОСОБА_2 звернулась з клопотанням про призначення у справі посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої просила поставити питання чи знаходиться ОСОБА_7 у прямій біологічній спорідненості з дитиною ОСОБА_3 , 13 січня 2022 року, проведення якої доручити експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просила виключити відомості про батьківство ОСОБА_7 з актового запису № 2475011/00/AU2022/42024 від 20 квітня 2022 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зробленого відділом реєстрації актів громадського стану у м. Сосновець Республіки Польща.

Переглядаючи ухвалу суду в частині відмови у прийнятті та поверненні зустрічного позову, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити дійсні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Відповідно до частини першої, третьої статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Зі змісту первісного та зустрічного позовів вбачається, що позовні вимоги про виключення відомостей про батьківство в актовому записи про народження пред`явлені стосовно різних дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про те, що вказані вимоги не взаємопов`язані та їх розгляд не виключить повністю або частково задоволення іншої вимоги, проте призведе до затягнення розгляду справи та істотно розширить предмет доказування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під час розгляду вказаних позовів дослідженню підлягають різні обставини та похідні від них правовідносини, а тому дані обставини вказують на відсутність у них спільного предмета спору, що відповідно свідчить про недоцільність взаємного розгляду первісного та зустрічного позовів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу заявників, що повернення зустрічного позову не є перешкодою для його подання до суду в загальному порядку, з дотриманням вимог, установлених ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до повторного викладення доводів зустрічного позову з додатковими поясненнями та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи, встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Посилання ОСОБА_1 на те, що правовідносини стосуються прав спадкоємців на отримання пільг, грошових виплат і соціальних гарантій, передбачених чинним законодавством України для сімей військовослужбовців, які загинули під час участі у бойових діях, не заслуговують на увагу, оскільки це не є предметом дослідження.

Переглядаючи ухвалу суду в частині призначення посмертної судової генетично-молекулярної експертизи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частиною 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, вимоги до якої викладено у ст.104 ЦПК України, а саме: в ухвалі суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (ч.ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України).

Статтею 113 ЦПК України передбачено, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту.
Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експерту.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду із позовом, саме ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановлює обсяг доказів, які вона подає на підтвердження заявлених вимог. Висновок експертизи в даній справі є лише одним з таких доказів, яким суд при ухваленні рішення надаватиме правову оцінку.

За приписами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2023 року у цій справі в частині відмови у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, призначення посмертної судової генетично-молекулярної експертизи, залишити без змін.
В іншій частині ухвала суду не оскаржувалась та не переглядалась.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 березня 2023 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова