ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 р.	Справа № 440/4269/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Ломоновської Ю.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2021, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 20.07.21 року по справі № 440/4269/20
          за позовом              Головного управління ДПС у Полтавській області  
          до              Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат"                      
          про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Полтавській області (надалі також позивач, контролюючий орган) звернулось до суду з позовом до Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" (далі - відповідач, платник податків, ДП "Лохвицький спирткомбінат") про стягнення коштів з рахунків платника податків на суму податкового боргу загалом у розмірі 11172026,29 грн, посилаючись на несплату відповідачем узгоджених сум податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України.
Відповідач позов не визнав, а у наданому до суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись, окрім іншого, на збитковість діяльності та тяжке фінансове становище     ДП "Лохвицький спирткомбінат". Звертав увагу на те, що підприємство тривалий час перебувало у процедурі банкрутства, а 02.04.2021 ФДМУ видано наказ №532, яким прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП "Лохвицький спирткомбінат".   
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2021р. позовні вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області до Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" про стягнення коштів задоволено.  Стягнуто з Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" кошти з рахунків у банках на суму податкового боргу зі сплати:  податку на додану вартість у розмірі 3432,00 грн; земельного податку з юридичних осіб у розмірі 1039534,87 грн. на р/р UA878999980334169811000016241, отримувач - Лохвицьке УК/м. Заводське/18010500, код ЄДРПОУ 37953557, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); земельного податку з юридичних осіб у розмірі 712,62 грн. на р/р UA128999980334159811000016248, отримувач - Лохвицьке УК/с. Гиряві Ісківці/18010500, код ЄДРПОУ 37953557, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); орендної плати з юридичних осіб у розмірі 10128346,80 грн  на р/р UA938999980334139812000016241, отримувач - Лохвицьке УК/м. Заводське/18010000, код ЄДРПОУ 37953557, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Державним підприємством "Лохвицький спиртовий комбінат" подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає його винесеним і порушенням норм матеріального та процесуального права.  Вказує, що на даний час на розгляді Верховного суду України перебуває справа № 440/3976/19 про стягнення коштів з рахунків платника за податковим боргом у розмірі 8 557 603,21 грн. за позовом ГУ ДПС у Полтавській області до ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» (Ухвалою Верховного суду від 18 травня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Полтавській області на Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі № 440/3976/19). ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» вважає справи № 440/4269/20 та № 440/3976/19 тотожними. Зазначає, що 18.10.2019 року позивач ГУ ДПС у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» про стягнення податкового боргу у розмірі 8 557 603,21 грн. Сума податкового боргу заявлена до стягнення станом на 13.09.2019 року та охоплює період з січня 2016 року по вересень 2019 року. Полтавським окружним адміністративним судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрию провадження у адміністративній справі № 440/3976/19 про стягнення податкового боргу. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року залишено без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року, у задоволенні заяви ГУ ДПС у Полтавській області про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 440/3976/19 за адміністративним позовом ГУ ДПС у Полтавській області до ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» про стягнення податкового боргу відмовлено. Вказує, що не погоджуючись із рішенням суду першої та апеляційної інстанції в квітня 2021 року ГУ ДП Полтавській області подав до Верховного суду касаційну скаргу. По справі № 440/3976/19 відкрито касаційне провадження. 07 серпня 2020 року позивач ГУ ДПС у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» про стягнення податкового боргу у розмірі 11 172 026,29 грн. Сума податкового боргу заявлена до стягнення охоплює період з січня 2016 року по червень 2020 року. Полтавським окружним адміністративним судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі № 440/4269/20 про стягнення податкового боргу. Як вбачається із змісту позовних заяв обидві справи охоплюють один період з січня 2016 року по вересень 2019 року. Сума податкового боргу по справі №440/4269/20 збільшена на суму податкового боргу за період з жовтня 2019р. по червень 2020 року. Таким чином, просить суд апеляційної інстанції врахувати, що підстави звернення до суду ГУ ДПС у Полтавській області по справі № 440/4269/20 та № 440/3976/19 по своїй правовій суті є тотожними та можуть призвести до збільшення податкових зобов`язань відповідача. Також просить врахувати, що наказом Фонду державного майна України від 02.04.2021 року №532 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства «Лохвицький спиртовий комбінат» шляхом продажу на аукціоні з умовами. Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.04.2021 року №814-21 прийнято рішення передати функції з управління майном ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» Фонду державного майна України. Наказом Фонду державного майна України від 27.05.2021 року № 901 єдиний майновий комплекс ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» прийнято до сфери управління ФДМ України. На даний час ведеться підготовка до продажу єдиного майнового комплексу ДП «Лохвицький спиртовий комбінат». Вважає, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов не правильного та необґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Полтавській області стосовно стягнення суми податкового боргу ДП «Лохвицький спиртовий комбінат». Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 440/4269/20.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи . 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення  суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ДП "Лохвицький спирткомбінат" зареєстроване як юридична особа, код ЄДРПОУ 00374806, як платник податків перебуває на обліку у структурних підрозділах Головного управління ДПС у Полтавській області. 
За відповідачем станом на липень 2020 року обліковувався податковий борг, не охоплений заходами стягнення, зі сплати податку на додану вартість у розмірі 3432,00 грн, земельного податку у розмірі 1040247,49 грн. та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 10128346,80 грн, що виник за таких обставин. 
Платником податків подано до контролюючого органу податкові декларації зі сплати ПДВ за грудень 2016 року та січень 2017 року, у яких самостійно визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 3400,00 грн та 32,00 грн відповідно (т. 1, а.с. 37, 38). 
Крім того, відповідачем упродовж 2016-2020 років подані до податкової інспекції за місцем обліку податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), у яких обчислено суму земельного податку та орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні ДП "Лохвицький спирткомбінат" (т. 1, а.с. 13-36, 39-40). 
З огляду на несплату відповідачем узгодженого податкового зобов`язання за період з жовтня 2016 року по липень 2020 року утворився податковий борг зі сплати земельного податку у розмірі 1040247,49 грн та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 10128346,80 грн (т. 1, а.с. 9-11).
Податковою інспекцією 04.05.2007 сформовано та надіслано ДП "Лохвицький спирткомбінат" податкову вимогу №1/29 про сплату узгодженої суми грошового зобов`язання у розмірі 359494,47 грн (т. 1, а.с. 12). Поштове відправлення одержане відповідачем 10.05.2007, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12).  
Сторонами у справі доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано. 
Так само, у матеріалах справи відсутні докази погашення податкового боргу та, як наслідок, втрати чинності податковою вимогою від 04.05.2007 №1/29.
Посилаючись на несплату відповідачем податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.  
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. 
За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Статтею 203 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. 
А відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
При цьому, як визначено пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Суд зазначає, що чинним на момент надсилання відповідачу податкової вимоги Законом України від 21.12.2000 №2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у підпункті 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 було передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового  зобов`язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.   
А відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). 
Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. 
За змістом статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.  
Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд враховує, що статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк. 
Податкове зобов`язання, визначене відповідачем у податкових деклараціях з ПДВ та плати за землю, вважається узгодженим з дати подання таких декларацій до контролюючого органу, не може бути оскаржене та мало бути сплачене у строки, визначені пунктом 203.2 статті 203, пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України відповідно. 
Факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, повноваженнями зі стягнення якого наділені контролюючі органи.
Стосовно посилань відповідача на те, що податок на додану вартість у розмірі 3432,00 грн сплачений ним у 2017 року з електронного рахунку підприємства, суд зауважує, що відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. 
Так, залученим до матеріалів справи витягом з ІКП ДП "Лохвицький спирткомбінат" підтверджено, що відповідач дійсно у січні та лютому 2017 року сплатив до бюджету кошти у розмірі 3400,00 грн та 32,00 грн у якості податкового зобов`язання з ПДВ за грудень 2016 року та січень    2017 року відповідно. Проте зазначені кошти зараховані у якості погашення податкового боргу попередніх періодів, що станом на 31.12.2016 становив 1261453,75 грн.
Суд також враховує, що відповідач не заперечував наявності у нього на праві власності та у користуванні земельних ділянок, за які обчислено плату за землю. 
Доводи відповідача про те, що ДП "Лохвицький спирткомбінат" неодноразово зверталось до органів місцевого самоврядування з клопотаннями про припинення права користування земельними ділянками не впливають на вирішення спору по суті, адже таке право у визначеному законом порядку не припинено. 
Судом першої інстанції в ухвалах від 25.05.2021 у цій справі встановлено відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду та закриття провадження у справі. 
Фінансовий стан платника не впливає на його обов`язок зі сплати узгоджених грошових зобов`язань та погашення податкового боргу, адже у силу статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори.
Приписи пункту 3 Перехідних положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у силу якого забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, не поширюються на спірні відносини.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Відповідач у ході розгляду справи не спростував обставини наявності у нього податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями, не надав доказів їх сплати, не навів обставин, що свідчили б про відсутність у нього податкового обов`язку. 
Разом з тим, наявність у ДП "Лохвицький спирткомбінат" податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями підтверджено зібраними у справі письмовими доказами у їх сукупності.   
За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Полтавській області.
Щодо посилань скаржника на те, що підстави звернення до суду ГУ ДПС у Полтавській області по справі № 440/4269/20 та № 440/3976/19 по своїй правовій суті є тотожними та можуть призвести до збільшення податкових зобов`язань відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.07.2015 по справі № 917/1230/15 порушено провадження у справі про банкрутство боржника - державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" .
18.12.2019 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду  залишеною без змін  постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2021р. та постановою Верховного Суду від 30.09.2021р. провадження в адміністративній справі № 440/3976/19 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області, до Державного підприємствства "Лохвицький спиртовий комбінат" про стягнення податкового боргу в сумі 8 557 603,21 грн. закрито та роз`яснено позивачу, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тобто провадження по справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.
При цьому, судом першої інстанції було враховано, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.07.2015 року порушено провадження у справі №917/1230/15 про банкрутство ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" та введено в дію процедуру розпорядження майном, а тому вважав, що позовна заява Головного управління ДПС у Полтавській області підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області від 28.01.2020, залишеної без змін постановою Східного апеляційного-адміністративного суду від 07.07.2020, закрито провадження у справі №917/1230/15 про банкрутство Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат". При цьому, провадження по справі закрито   на підставі п. 9 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства та п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
Східний апеляційний адміністративний суд приймаючи рішення від 07.07.2020 про закриття провадження у справі №917/1230/15 виходив з того, що провадження у справі №917/1230/15 про банкрутство Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" триває більше чотирьох років на стадії розпорядження майном, боржник за період дії Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» (з 06.07.2015 по 20.10.2019) не був виключений з переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, комітетом кредиторів та боржником в період дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не укладено мирову угоду в процедурі розпорядження майном у цій справі, а також те, що чинний у справі про банкрутство мораторій упродовж тривалого часу забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом і гарантування правової певності кредиторів, вимоги яких визнані судом, включені до реєстру згідно з ухвалою попереднього засідання у справі про банкрутство і не можуть бути задоволені понад чотири роки через дію мораторію у справі про банкрутство, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом та гарантування правової певності кредиторів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат", відповідно до загальних процесуальних норм (пункт 2 частини першої статті 231 ГПК України) та статті 6 Конвенції.
Тобто, Головне  управління ДПС у Полтавській області було позбавлено можливості пред`являти вимоги до боржника  ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" в процесі банкрутства (справа № 917/1230/15), з огляду на закриття провадження у справі про визнання банкрутом. 
Колегія суддів зазначає, що саме з моменту прийняття Східним апеляційним адміністративним судом  рішення від 07.07.2020 про закриття провадження у справі №917/1230/15  про банкрутство Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" у Головного  управління ДПС у Полтавській області виникло право повторного звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу.
Крім того, як зазначено позивачем, однією з підстав для звернення до суду з адміністративним позовом до ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" про стягнення податкового боргу в розмірі 8557603.21 грн - є відсутність провадження у справі про банкрутство ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" та відповідно неможливість в інший спосіб вчинити дії щодо стягнення зазначеної боргу.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що на даний час закрито провадження у справі №917/1230/15 про банкрутство ДП "Лохвицький спиртовий комбінат", позивач не звертався з позовною заявою до господарського суду щодо стягнення ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" податкового боргу в сумі 8 557 603,21 грн. доводи відповідача стосовно того, що підстави звернення до суду ГУ ДПС у Полтавській області по справі № 440/4269/20 та № 440/3976/19 по своїй правовій суті є тотожними є помилковими.
Щодо посилань відповідача, в апеляційній скарзі на те, що наказом Фонду державного майна України від 02.04.2021 року №532 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства «Лохвицький спиртовий комбінат» шляхом продажу на аукціоні з умовами та наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.04.2021 року №814-21 прийнято рішення передати функції з управління майном ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» Фонду державного майна України, та те, що на даний час ведеться підготовка до продажу єдиного майнового комплексу ДП «Лохвицький спиртовий комбінат», з посиланням на ч.4 ст.12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", колегія суддів зазначає наступне.
Дані посилання  не впливають на обов`язок підприємства щодо сплати податкового боргу,  не звільняють його від цього обов`язку та не впливають на вирішення справи по суті.  
З урахуванням вищенаведеного, доводи відповідача щодо неправомірності звернення Головного управління ДПС у Полтавській області  до суду з позовом про стягнення коштів з рахунків платника податків (Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат") на суму податкового боргу загалом у розмірі 11172026,29 грн, є помилковими. 
Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу  без задоволення, а судове рішення без змін.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на території України. З урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області постанова винесена 17.01.2023 року.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 по справі № 440/4269/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено  23.01.2023 року