ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  914/1365/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Вронська Г. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"

на ухвалу Господарського суду Львівської області
у складі судді Рима Т. Я.
від 26.10.2022 та
на постанову Західного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Галушко Н. А., Желік М. Б., Орищин Г. В.
від 20.12.2022

за скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"
до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Львівська міська рада
про стягнення 44 363 387,16 грн,
1. Історія справи
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення 44 363     387,16 грн, з яких: 31   440   501,01 грн заборгованості за розподіл природного газу, 98   464,98 грн 3% річних, 742   016,98 грн пені та 12   082 401,19 грн компенсації, передбаченої пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.12.2020 у справі                                   №  914/1365/20 закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 31 440   504,01 грн. Зменшено на 50 % підлягаючу до стягнення з Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" пеню. Стягнуто з Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" 3% річних у розмірі 98 464,98 грн, компенсацію у розмірі 12     082     401,19 грн, пеню у розмірі 371   008, 50 грн та 665   450, 81 грн витрат по сплаті судового збору. Відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення 371   008,50 грн пені. Розстрочено виконання рішення суду строком на 6 місяців шляхом сплати присудженої заборгованості рівними частинами за наступним графіком: 1. до 22.01.2021 - 2   091   978,80 грн заборгованості та 665   450,81 грн судового збору; 2. до 22.02.2021 - 2  091   978,80 грн заборгованості; 3. до 22.03.2021 - 2   091 978,80 грн заборгованості; 4. до 22.04.2021 - 2   091   978,80 грн заборгованості; 5. до 22.05.2021 - 2   091 978,80 грн заборгованості; 6. до 22.06.2021 - 2   091 978,80 грн заборгованості.
19.01.2021 на виконання рішення Господарським судом Львівської області було видано відповідний наказ.
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" звернулося до Господарського суду Львівської області із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просило:
- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, що полягає у нездійсненні передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, а саме невчинення дій щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні ВП № 64996842 (ЗВП № 65616295), зокрема на кошти боржника;
- зобов`язати державного виконавця вжити передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду (накласти арешт на кошти боржника, які перебувають на всіх рахунках у банках та інших фінансових установах; вжити заходів щодо примусового списання грошових коштів з усіх банківських рахунків боржника).
Скарга обґрунтована тим, що в результаті бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С., яка полягає у невчиненні дій щодо накладення арешту на кошти боржника у виконавчому провадженні ВП №63996842 (ЗВП №65616295), боржник - Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" продовжує розпоряджатись грошовими коштами на рахунках, відкритих у банківських установах, а рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1365/20 залишається невиконаним. При цьому, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" зазначило, що скарга стосується лише дій (бездіяльності) державного виконавця під час виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2020 у справі № 914/1365/20.
2. Короткий зміст ухвал суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 у справі № 914/1365/20, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022, закрито провадження за скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз".
Ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду мотивовані тим, що:
- дослідивши структуру зведеного виконавчого провадження № 65616295, судами встановлено, що у ньому об`єднано виконавчі документи щодо боржника, видані Господарським судом Львівської області (чотири виконавчих документи) у справах № 914/4132/15, № 914/1027/20, №  914/1043/20, №   914/1365/20, а також Залізничним районним судом міста Львова у справі №   462/5276/19;
- із встановлених обставин вбачається, що оцінка дій/бездіяльності державного виконавця Берегових Владислава Сергійовича мала місце в межах зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій;
- оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини 1  статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України  такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 17.10.2018 у справах № 927/395/13 і № 5028/16/2/2012, від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16 та від 10.04.2019 у справі № 908/2520/16.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи
У касаційній скарзі Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у даній справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми статей 339, 340 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, скаржник у касаційній скарзі просить відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 17.10.2018 у справах № 927/395/13 і № 5028/16/2/2012, від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16 та від 10.04.2019 у справі № 908/2520/16, та передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін.
4. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України).
5. Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Частиною 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною 1 статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
З наведених правових норм, передбачених частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог статей 339, 340 Господарського процесуального кодексу України, вбачається, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконанні рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства відповідно.
Разом з тим, відповідно до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження", якою урегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.
При цьому законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.
Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 17.10.2018 у справі № 927/395/13 та у справі № 5028/16/2/2012, від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16 та від 10.04.2019 у справі № 908/2520/16.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.03.2021 державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанови про відкриття виконавчого провадження №64996842 з виконання наказу № 914/1365/20 від 19.01.2021.
Постановою від 10.11.2021 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України приєднав виконавче провадження № 64996842 до зведеного виконавчого провадження № 65616295.
Дослідивши структуру зведеного виконавчого провадження № 65616295, суди попередніх інстанцій встановили, що у ньому об`єднано виконавчі документи щодо боржника (Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго"), видані Господарським судом Львівської області та Залізничним районним судом міста Львова.
Отже, зі встановлених судами обставин вбачається, що оцінка дій/бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України мала місце в межах зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, у зв`язку з чим Касаційний господарський суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав у господарського суду для розгляду скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз", оскільки відповідна скарга, згідно із сталою практикою Великої Палати Верховного Суду, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
При цьому, на аргументи скаржника про те, що його скарга стосується лише бездіяльності державного виконавця під час виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2020 у справі №   914/1365/20 щодо невчинення дій з накладення арешту на майно боржника, Суд зазначає, що у разі наявності єдиного суб`єкта примусового виконання (державного виконавця) закон визначав єдиний порядок проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні, зокрема, арешт накладається з урахуванням всіх виконавчих документів. Тобто стягнення відбувається одночасно за всіма виконавчими документами. (Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 160/21596/21, у постанові Верховного Суду від 02.09.2022 у справі № 910/10965/17).
Крім того, позивач, у касаційній скарзі, вказав на необхідність відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 17.10.2018 у справі № 927/395/13 та у справі № 5028/16/2/2012, від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16 та від 10.04.2019 у справі № 908/2520/16, та передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності.
Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.
У пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.
З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання. 
Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16.
Згідно з частиною 4 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
Суд зазначає, що у наведених скаржником постановах Велика Палата Верховного Суду послідовно та вже неодноразово висловлювала висновок про те, що розгляд скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, має відбуватися за правилами адміністративного судочинства. 
Доводи, наведені позивачем у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку та не містять вагомих аргументів, які можуть бути підставою для відступу від цього висновку.
З огляду на що, Суд не вбачає підстав для відступу від правових позицій, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 17.10.2018 у справі № 927/395/13 та у справі № 5028/16/2/2012, від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16 та від 10.04.2019 у справі № 908/2520/16, а також для задоволення клопотання скаржника про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки такі висновки є чіткими, зрозумілими і сприяють однозначному застосуванню норм права.
6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не спростував висновків попередніх судових інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови скасування прийнятих ними судових рішень.
З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень першої та апеляційної інстанцій без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.
7. Судові витрати
Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі                         № 914/1365/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                Н.М. Губенко

Судді                                                                                                             С.В. Бакуліна    

                                                                                                                      Г.О. Вронська