ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1346/23 Справа № 205/3255/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федотова В. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу, -
В С Т А Н О В И Л А:

       У червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу.
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 серпня 2020 року між ОСОБА_3 (пенсіонер, має пільгу 50%) та ПрАТ СК «ВУСО» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201073572, за умовами якого цивільно-правову відповідальність належного страхувальнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , було застраховано з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000,00 грн. 
       Відповідно до умов вказаного договору ПрАТ СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку з вини ОСОБА_3 сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування. 
       02 грудня 2020 року о 08 год. 30 хв. в м. Дніпро по вул. Набережній Заводській, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку та здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 .        
       Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави. 
       Згідно ремонтної калькуляції № 2080635 від 09.12.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 складає 36 358,84 грн. Факт ДТП, що відбулася 02 грудня 2020 року, був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком та за заявою потерпілої особи на підставі страхового акту № 2080635-1 від 16.12.2020 року здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 37579 від 16.12.2020 року. Таким чином, відшкодувавши матеріальну шкоду у сумі 10 000,00 грн., ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення 50% суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 5 000,00 грн., оскільки при укладенні договору страхування було застосовано пільгу у вигляді зменшення розміру страхового платежу на 50% на підставі п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
       16.12.2021 року між ПрАТ СК «ВУСО» (первісним кредитором) та ФОП ОСОБА_2 (новим кредитором) укладено Договір № 16/12/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого старий кредитор відступає, а новий отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору, зокрема і за полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201073572 від 28.08.2020 року. 30.12.2021 року відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, з метою досудового врегулювання спору, однак вимога про відшкодування збитків залишена відповідачем без виконання.
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 5 000,00 грн.. Вирішити питання стосовно судових витрат.
       Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу – задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати по справі у загальному розмірі 7 088 гривень 20 копійок, з яких: судовий збір – 992,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6 095,80 грн.
       Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
        В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201073572 від 28 серпня 2020 року, страховиком ПрАТ СК «ВУСО» було застраховано на період з 29.08.2020 року по 29.08.2021 року цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами на випадок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 130 000,00 грн. Відповідно до умов вказаного полісу, ПрАТ СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування (а.с. 14-15).
       02 грудня 2020 року о 08 год. 30 хв. в м. Дніпро по вул. Набережній Заводській, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку та здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 .
       Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави (а.с. 21).
       Згідно ремонтної калькуляції № 2080635 від 09.12.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 складає 36 358,84 грн. (а.с. 29-30).
       Відповідно до страхового акту № 2080635-1 від 16.12.2020 року ПрАТ СК «ВУСО» визнано ДТП, що відбулася 02 грудня 2020 року, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісом № 201073572 від 28 серпня 2020 року. 
       Розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті потерпілому, визнано таким, що підлягає виплаті в сумі 10 000,00 грн. (а.с. 33).
       Зазначена сума страхового відшкодування була сплачена потерпілому, тобто власнику транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 37579 від 16.12.2020 року (а.с. 33).
       16.12.2021 року між ПрАТ СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір № 16/12/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого старий кредитор відступає, а новий отримує право вимоги по відшкодуванню у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору, зокрема і за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201073572 від 28.08.2020 року (а.с. 9-12).
       З метою досудового врегулювання спору 30.12.2021 року відповідачу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак вимога про відшкодування збитків залишена відповідачем без виконання (а.с. 34-35).
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та вважав, що позивач має право самостійно обрати спосіб захисту порушеного права, зокрема, звернутися з позовом до відповідача, вина якого у настанні ДТП встановлена.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
       Згідно частини 1статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Пунктом 1 частини 1статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Тобто, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
       Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
       Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
       За змістом статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
       Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
       У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).
       Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
       Статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
       Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована.
       Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Забезпечений транспортний засіб це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
       Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       З матеріалів справи вбачається, що Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави.
       Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
       Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201073572 від 28 серпня 2020 року, страховиком ПрАТ СК «ВУСО» було застраховано на період з 29.08.2020 року по 29.08.2021 року цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами на випадок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 130 000,00 грн.
       У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз.1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
       Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
       Сума страхового відшкодування була сплачена потерпілому, тобто власнику транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 37579 від 16.12.2020 року.
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем як страховиком за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок настання страхового випадку, в результаті якого було заподіяно шкоду майну потерпілого, здійснено на користь потерпілого страхове відшкодування.
       Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху (п.п «г» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
       Частиною 6 статті 82 ЦПК України серед інших встановлено, що підставою для звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Отже, враховуючи те, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили та яка відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалась, було встановлено, що водій ОСОБА_1 не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку та здійснив зіткнення з автомобілем Шевроле Авео, та завдав матеріальні збитки, тому зазначені обставини звільняються від доказування.
       Таким чином, докази та обставини, на які посилаються заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
       Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року— залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: