П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/3453/22 
                                                                    Головуючий у 1-й інстанції:  Романченко Євген Юрійович 
Суддя-доповідач:  Сторчак В. Ю. 
20 березня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, що оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №163 від 28 жовтня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності з 13.05.2021, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому І групи інвалідності, з 13.05.2021, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Відповідач зазначив, що між первинною втратою працездатності у вигляді ІІІ-ої групи інвалідності (06.06.2018) та встановленням І групи інвалідності (13.05.2021) пройшов дворічний термін. Відтак, на думку відповідача, позивач не має права на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.             
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №100940 від 13.06.2018 ОСОБА_1 під час первинного огляду встановлена ІІІ група інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ.
У зв`язку із встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ, останньому у 2018 році нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 264300,00 грн, що не заперечується сторонами.
Після повторного огляду позивачу з 30.07.2019 встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ та доплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 137100,00 грн.
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з жовтня 2018 проходив службу у Збройних Силах України.
Після повторного огляду позивачу з 13.05.2021 встановлена І група інвалідності , яка настала внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Позивач, через військову частину НОМЕР_1 звернувся із заявою до Міністерства оборони України з проханням виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, без урахування раніше виплачених сум, з тих підстав що інвалідність ІІІ, ІІ та І групи встановлено із різних підстав.
За результатами розгляду поданих позивачем документів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення від 28.10.2021 №163, оформлене протоколом засідання комісії. Відповідно до вказаного рішення позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги з тих підстав, що згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулась, протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності. Окрім цього зазначено, що даних про те, що захворювання, за яким ОСОБА_1 встановлено ІІІ та ІІ групу інвалідності не пов`язані із захворюваннями, за якими йому встановлено І групу інвалідності немає.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем невиправдано застосовано до позивача пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (тут і надалі Закон № 2011-XII в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення одноразової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (ч. 2 ст. 16-2 Закону № 2011-XII).
Відповідно до ч. 4 ст. 16-3, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок 975, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 335, яка застосовується з 01.01.2017 та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 334, яка застосовується з 24.04.2019).
Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності (абз. 2 п. 3 Порядку № 975).
Відповідно до п. 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку повторним оглядом та зміною групи інвалідності, безпосередньо пов`язане з датою встановлення групи інвалідності вперше.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку між первинною втратою працездатності у вигляді ІІІ групи інвалідності (06.06.2018) та зміною групи інвалідності з ІІІ на І (13.05.2021)   пройшов двох річний термін.
А тому, відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні йому одноразової грошової допомоги.
Аналогічні правові висновки щодо застосування наведених вище правових норм, викладено у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 справа № 806/2187/18, від 15.07.2020 справа №240/10153/19, від 02.12.2020 № 1.380.2019.00695, від 04.12.2020 справа № 260/1173/19, від 24.03.2021 справа 826/6671/16.
Стосовно посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами, то суд апеляційної інстанції вважає, що таке не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на наступне.
Так, згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України, статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі приписи, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Із резолютивної частини цього рішення від 06.04.2022 видно, що пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами, визнаний неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, станом на момент прийняття відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка оформлена протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 163 від 28.10.2021, пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» був чинним, оскільки такий втратив чинність лише з 06.04.2022.
Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У силу    п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право    скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі    ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.          
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .     
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Граб Л.С.    Полотнянко Ю.П.