ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року                                                                 м. Одеса

справа 522/8427/22
провадження 22ц/813/4712/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий:       Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді:                  Кутурланова О.В., Приходько Л.А.,
секретар судового засідання :Виходець А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2022року, постановлене під головуванням судді Шенцевої О.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:
У липні 2022року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Позовна заява мотивована наявністю спору між позивачем та колишньою дружиною у справі №522/18403/16ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. 
Позивач вважає інформацію поширену представником ОСОБА_3 -адвокатом Шабровою Ольгою Юріївною у відкритому судовому засіданні по цивільній справі №522/18403/16, яке відбулося 22 червня 2021 року у Приморському районному суді м.Одеси щодо нього завідомо недостовірною та негативною. 
Відповідач повідомила: «він неодноразово керував автомобілем під станом алкогольного сп`яніння, є відповідні документи, вони також наявні в матеріалах справи, це лист патрульної поліції, а-а-а, в даному листі описано, що він декілька разів на нього було складено протоколи, також він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди коли порушував Правила дорожнього руху, він залишав автомобіль і місце дорожньо-транспортної пригоди та скривався, його шукали, було дуже багато судів, він постійно керує автомобілем у нетверезому стані, на жаль, на жаль, це він також робив на очах своєї дитини, у її присутності, вони в`їхали в забор, коли він здавав заднім рухом».
Ця інформація є такою, що порушила особисті немайнові права позивача, зачепила його честь та гідність, завдала шкоди ділової репутації, вплинула на думку суду щодо нього при розгляді справи. Позивач зазначав, що поширена відповідачем інформація є твердженням про факти, яких не існувало. 
Просив суд визнати вищевказану інформацію недостовірною та такою що порушує немайнові права позивача; 
зобов`язати адвоката Шаброву О.Ю. протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, шляхом виступу у судовому засіданні по справі №522/18403/16-ц із зачитуванням вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування»;
зобов`язати адвоката Шаброву О.Ю. протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення на веб-сайтіhttps://dunskaya.net вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування».
       Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2022року у задоволенні позову ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, дослідивши актуальну судову практику суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, вважав, що відповідач діяв в межах своїх адвокатських повноважень, а позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, що не відповідає характеру та природі відносин між сторонами. 
При цьому суд послався на постанови Верховного Суду від 03 квітня 2019року у справі №757/4403/16ц; від 02 жовтня 2019року у справі №332/293/17 вказавши, що у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.
       Також вказав на постанову Верховного Суду від 16 серпня 2019 року у справі №464/4433/15-ц, в якій зроблений висновок про те, що не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів.
       Суд проаналізував положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та вважав, що у розумінні цивільно-правового закону поширена стосовно позивача інформація не є таким видом інформації, що може бути визнана судом недостовірною у порядку захисту цивільних прав та інтересів особи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вказавши на неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду від 30 листопада 2022року скасувати та прийняти у справі нову постанову про задоволення позовних вимог.
       Зазначив, що під час розгляду справи суд належним чином не дослідив докази по справі, не перевірив доводи сторін, не звернув уваги на докази надані позивачем та безпідставно поклав в основу судового рішення лише твердження відповідача. Суд не дав оцінки тому, що позивач не притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, хоча відповідач стверджувала, що він постійно керує автомобілем в нетверезому стані. ОСОБА_2 надала докази того, що ним допускалися порушення Правил дорожнього руху лише у 2016-2017роках, при цьому стверджувала, що ці порушення вчиняються ним повсякчас, тобто після 2017року, на що суд не звернув уваги.
       Вказав, що він впродовж багатьох років є публічною особою, директором приватних підприємств, активним громадським діячем, а тому поширення про нього інформації як про особу, яка постійно керує автомобілем у нетверезому стані та в`їжджає в забори, негативно впливає на суспільну оцінку його якостей в очах оточуючих, порушує його право на повагу до честі, гідності та недоторканості ділової репутації. Спірні висловлювання відповідача набули негативного значення та сприймаються суспільством негативно, створюючи враження, що позивач став п`яничкою, який не контролює свої дії та вчинки, що руйнує оцінку його ділових і професійних якостей.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , пославшись на законність та обґрунтованість рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2022року, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Грицюк О.О. апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити. 
ОСОБА_1 пояснив, що під час розгляду справи №522/18403/16, в судовому засіданні 22 червня 2021року, відповідач поширила відносно нього недостовірну інформацію. В залі суду були присутні сторони, їх представники та суд. Однак за дверима зали перебували свідки, які чули неправдиві вислови ОСОБА_2 про нього, що порушило його права та завдає шкоди ділової репутації.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, у заяві від 27 лютого 2023року просила розгляд справи провести у її відсутність.
Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його адвоката, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що Приморським районним судом м.Одеси розглядалася цивільна справа №522/18403/16ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа-орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо неповнолітньої доньки.
Представництво інтересів позивача ОСОБА_3 здійснювала адвокат Шаброва Ольга Юріївна.
Адвокатом Шабровою О.Ю. в інтересах свого клієнта ОСОБА_3 був здійснений адвокатський запит №38-17 від 21 грудня 2017р. до Управління патрульної поліції в м.Одеса щодо надання інформації про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності або складення відносно нього адміністративних матеріалів.
З листа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №263а/з/41/13/01-18 від 02 січня 2018року встановлено, що за обліковим даними управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (згідно інформаційного порталу Національної поліції «Армор»), відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено адміністративні матеріали, а саме:
- постанова серія ПС2 № 857146 від 25.02.2016 за ч.1 ст. 126 КУпАП;
- протокол серiя АП2 № 065993 від 25.02.2016 за ч. 4 ст. 122 КУпАП;
- протокол серія АП2 №065992 від 25.02.2016 за ст. 124 КУпАП. Згідно рішення Малиновського районного суду № 521/5084/16 вiд 28.03.2016 призначено штраф (у розмірі 340 грн.);
- постанова серія ЕАА № 065804 вiд 26.02.2016 за ч.1 ст. 126 КУпАП,
- постанова серія ПС2 № 902674 від 29.04.2016 за ч.1 ст. 122 КУпАП;
- постанова серiя AP № 793639 від 12.06.2016 за ч.2 ст. 122 КУпАП;
- постанова серія AP № 97118 від 30.08.2016 за ч. 1 ст. 126 КУпАП;
- протокол серія БР № 079963 від 07.11.2017 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказаний адміністративний матеріал було направлено, для розгляду та прийняття рішення по суті питання до Малиновського районного суду м. Одеси за вих. № MPC-343 від 17.11.2017. Під час складання вказаного адміністративного протоколу було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.02.2011;
- постанова серія ЕAAN 240235 від 18.12.2017 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Також, за обліковими даними УПП в Одеській області ДПП (згідно Національної автоматичної інформаційної системи Головного сервісного центру МВС в Одеській області) інспекторами № 3 взводу ВДПС Одеського МУГУМВС в Одеській області було складено адміністративний протокол серії АП1 526923 від 08.11.2014 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час складання вказаного протоколу було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.02.2011.
Згідно облікових даних УПП В Одеській області ДПП, інформація щодо позбавлення спеціального права керування гр. ОСОБА_1  відсутня.
Також, адвокат Шаброва О.Ю. повторно зверталась з аналогічним адвокатським запитом №39-17 від 25 лютого 2021р. до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.
Згідно листа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №74а/з/41/13/04/03-21від 03 березня 2021р. надана відповідь наступного змісту: при перевірці облікових даних інформаційного порталу Національної поліції наявні факти притягнення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, а саме:
- 25.02.2016р. складено протокол АП2№ 65992 за ст. 124 КУпАП;
- 25.02.2016р. складено протокол АП2№ 65993 за ст. 122-4 КУпАП;
- 12.06.2017р. винесено постанову AP№ 793639 за ч.2 ст. 122 КУпАП.
За результатами розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у справі №521/5084/16п, 28 березня 2016р. Малиновським районним судом м.Одеси винесено постанову про притягнення порушника до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та ст.122-4 КУпАП (залишення місця дорожньо-транспортної пригоди) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.
Також судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння) та підданий адміністративному стягненню по ст. 130 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.
Постанови суддів про притягнення до адміністративної відповідальності позивача набули законної сили і не оскаржувались ним у встановленому законом порядку.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як на неправильне встановлення судом фактичних обставин у справі, послався на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2018року, у якій провадження в адміністративній справі №521/19708/17 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП (протокол серії БР №079963) було закрито на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. 
З цього приводу колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції під час розгляду цивільної справи не встановлювався факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно адміністративного протоколу серії БР №079963 від 07 листопада 2017року, а тому наведені посилання слід визнати неприйнятними. 
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Згідно зі статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", визначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Частина перша статті 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України).
Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28). Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
       Як встановлено судом, позов у справі пред`явлений до відповідача - адвоката Шабрової О.Ю., яка представляла інтереси ОСОБА_3 у цивільній справі №522/18403/16.
Згідно положень частини першої ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема:
забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності;
адвокату гарантується рівність прав з іншими учасниками провадження, дотримання засад змагальності і свободи в наданні доказів та доведенні їх переконливості;
забороняється втручання у приватне спілкування адвоката з клієнтом;
забороняється внесення подання слідчим, прокурором, а також винесення окремої ухвали (постанови) суду щодо правової позиції адвоката у справі;
забороняється втручання у правову позицію адвоката;
забороняється притягати до кримінальної чи іншої відповідальності адвоката (особу, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю) або погрожувати застосуванням відповідальності у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності згідно із законом;
не можуть бути підставою для притягнення адвоката до відповідальності його висловлювання у справі, у тому числі ті, що відображають позицію клієнта, заяви у засобах масової інформації, якщо при цьому не порушуються професійні обов`язки адвоката.
У жовтні 1988 року на пленарному засіданні у Страсбурзі делегацією дванадцяти країн-учасниць був прийнятий Загальний кодекс правил для адвокатів Європейського Співтовариства.
Як зазначено у п.2.1.1 ст.2 «Кодексу» завдання, що виконуються адвокатом у процесі професійної діяльності, вимагають його абсолютної незалежності і відсутності будь-якого впливу на нього, пов`язаного, в першу чергу, його особистою заінтересованістю або з тиском зовні. Незалежне становище адвоката сприяє зміцненню в суспільстві довіри до процедур правосуддя і неупередженості суддів. Таким чином, адвокату необхідно уникати будь-яких ущемлень власної незалежності і не поступатися принципам обов`язку інтересів клієнта, суду або інших осіб.
Пунктом 3.1.1 ст.3 «Кодексу» передбачено, що при здійсненні професійної діяльності адвокат зобов`язаний керуватися вказівками клієнта.
          Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справ та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.      
       Аналіз встановлених у справі фактичних обставин та зібраних доказів дає підстави дійти висновку, що відповідач ОСОБА_2 , діючи як адвокат та з метою захисту інтересів свого клієнта - ОСОБА_3 , давала пояснення в ході розгляду справи про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, які треба розцінювати як правову позицію адвоката у даній справі, метою надання яких було доведення цієї правової позиції лише суду. При цьому слід зауважити, що ОСОБА_1 не довів, що надані відповідачем пояснення в судовому засіданні, яке відбулося 22 червня 2021року, були поширенні іншим, крім суду, особам поза межами зали судового засідання. 
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, яким надана належна правова оцінка, не спростовують. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2022року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 13 березня 2023року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді: О.В. Кутурланова

Л.А. Приходько