Номер провадження: 22-ц/813/3800/23 
Справа № 516/242/19
Головуючий у першій інстанції Мислива Л. М.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                         Назарової М.В.,
суддів:                                 Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря                 Пінькової К.Ю.,
учасники справи: позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в спрощеному порядку
апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області
на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 12 вересня 2022 року, ухваленого Теплодарським міським судом Одеської області у складі: судді Мисливої Л.М. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року позивач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області звернулось до суду із вказаним позовом, який згодом уточнив та який мотивував тим, що в Одеському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області знаходився на обліку та отримував страхові виплати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У квітні 2019 року позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_3 помер ще у 2016 році.
Протягом періоду з 17.06.2016 по 31.03.2019 на рахунок останнього продовжувались перераховуватися страхові виплати, внаслідок чого у позивача виникла переплата щомісячних страхових виплат ОСОБА_3 за вказаний період на суму 62948,53 грн.
У зв`язку з чим позивачем на адресу АТ КБ «Приватбанк» та на адресу, де проживав померлий ОСОБА_3 , було направлено відповідні листи щодо повернення Фонду вищезазначеної суми зайво виплачених чи/або помилково перерахованих коштів.
АТ КБ «Приватбанк» листом від 25.04.2019 повідомило Одеське міське відділення УФСС, що на особовому рахунку ОСОБА_3 наявний залишок коштів в розмірі 5412,09 грн, які були повернуті даною банківською установою на рахунок позивача.
Одеське міське відділення неодноразово направляло родині померлого ОСОБА_3 відповідні листи щодо повернення у добровільному порядку зайво виплачених коштів у розмірі 57536,44 грн, але родина померлого потерпілого ОСОБА_3 , а саме - його дружина ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 - ухиляються від розгляду листів.
Оскільки права та обов`язки, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, за змістом ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини, а родина померлого ухиляється від розгляду листів позивача, вказане порушує права і законні інтереси Фонду соціального страхування України в особі його робочого органу – Управління виконавчох дирекції соціального страхування України в Одеській області, які є правонаступниками Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань згідно п. 5 розділу УП Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Враховуючи викладене, неможливість нецільового використання коштів Фонду крім як на цілі, пов`язані з діяльністю Фонду, незаконність отримання відповідачами зайво виплачених коштів потерпілому ОСОБА_3 , позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області грошові кошти у розмірі 57536,44 грн, а також судові витрати по справі в сумі 1921 грн. 
Заочним рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 22 січня 2020 року позовні вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області надміру сплачені срахові виплати в сумі 57536,44 грн.
В частині позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області до ОСОБА_2 про стягнення з нього 57536,44 грн відмовлено в задоволенні.
Ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 22 січня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Теплодарського міського суду Одеськой області від 22.01.2020.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено.
Скасовано заочне рішення Теплодарського міського суду Одеськой області від 22.01.2020 у цивільній справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
У відзиві відповідачки ОСОБА_1 на позовну заяву остання позов не визнає, оскільки з 2012 року вона з чоловіком не мешкала сімейно, фактично мешкає з цього часу за адресою: АДРЕСА_1 , страхові виплати, які виплачувалися Одеським відділенням щомісячно ОСОБА_3 у відповідності до вимог ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», вона не отримувала, не мала доступу ні до картки, ні до особового рахунку ОСОБА_3 . Виплата Одеським відділеням УВД ФССУ страхових виплат після смерті ОСОБА_3 є наслідком порушення п. 1.11 Загальних положень Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, оскільки такі припиняються у випадках, передбачених ст. 46 Закону, а у разі смерті отримувача страхових виплат та у випадку неподання потерпілим Фонду відповідно до Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, що спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затвердженого постановою КМУ від 09.08.2011 № 998, та невиконання своїх передбачених законом завдань. Заповіту чи спадкового договору ОСОБА_3 не створював, і відповідачка не вступала в спадщину.
Позивач у відповіді на відзив зазначив, що посилання відповідачки на Порядок є помилковим, оскільки померлий не є особою, що виїхала за кордон; процедура повідомлення Фонду соціального страхування про смерть потерпілих іншими державними органами відсутня; ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі до смерті останнього, тому аргументи відповідачки про їх не проживання сімейно з 2012 року не можуть прийматися до уваги, а тому просить задовольнити позов.
Відповідачка у своїх запереченнях на відповідь на відзив зазначила, що не отримувала від позивача претензію щодо необхідності повернення зазначеної суми грошових коштів, які нараховувалися на банківський рахунок ОСОБА_3 після його смерті; вона не користувалася цими грошовими коштами, оскільки не проживала разом з останнім та не мала доступу до його банківської картки, також вказала, що не вступала у спадщину після смерті ОСОБА_3 , останній не залишив заповіту чи спадкового договору, а тому просила відмовити в задоволенні позову.
Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 12 вересня 2022 року у задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність обставинам, встановленими судом, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове рішення, яким позов позивача задовольнити.
Доводами апеляційної скарги є те, що до жовтня 2002 року відшкодування шкоди здоров`я ОСОБА_3 виплачувало підприємство, на якому він отримав травму, а з 20 жовтня 2002 року - Фонд соціального страхування України, у зв`язку із чим дуже важко повірити в те, що його близькі родичі - дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 - не знали та не могли знати про те, що з 1990 року по день смерті ОСОБА_3 , будучи інвалідом, отримував щомісячно грошові кошти; в силу положень ст. 60, ч. 2 ст. 60 СК України банківська картка ОСОБА_3 , через яку він щомісячно отримував страхові витрати, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 , крім того, згідно ст. 75, 90, 202 СК України подружжя має матеріально підтримувати один одного, брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом, а повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними; хоча ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою померлого батька вже після смерті останнього – ІНФОРМАЦІЯ_2 , це не виключає можливості сина незаконно користуватися банківською карткою свого батька після його смерті, на яку позивач продовжував нараховувати страхові виплати, і відповідачі не спростували цього твердження позивача, а доступу до картки крім відповідачів не мав ніхто; в порушення вимог ст. 81 ЦПК України відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що саме відповідачі користувалися банківською карткою ОСОБА_3 .
Позивач вважає, що доступу до банківської картки померлого, крім відповідачів не мав ніхто, цей факт не спростовано відповідачами.
Щодо доводів відповідачів, що вони не отримували відповідних листів від позивача про повернення зайво нарахованих коштів, позивач зазначає, що ті навмисно не брали поштову кореспонденцію, ухиляючись від розгляду позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволенн, посилаючись на її необґрунтованість, оскільки вона сімейно з ОСОБА_3 не проживала з 2012 року, про що надавала докази суду, а відповідальність за перерахунок щомісячних страхових виплат останньому має нести виключно Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, яке через недбалість та неотримання в порушення п. 1.11 Загальних Положень Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат від потерпілого щороку довідки з власної ініціативи виплачувало його страхові кошти.
В апеляційному суді представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Поляков А.А. просив розглядати справи за їх відсутність, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та ніким по справі неоспорюється, що згідно Акту №198, складеного 30.10.2002 між Відділенням виконавчої дирекції ФСНВ Центрального району м. Одеса та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго», страховиком прийнято до виплати одну особову справу потерпілого ОСОБА_3 (Акт №1 про нещасний випадок на виробництві «Одесаенергоспецремонт» ПЕО «Одесаенерго», складений 12.07.1990; потерпілому встановлена ІІ група інвалідності) (т. 1, а.с.12).
Згідно постанови Відділення виконавчої дирекції ФСНВУ Центрального району м. Одеса від 30.10.2002 ОСОБА_3 продовжено виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 117 грн; платежі провадити з 01.11.2002 безстроково на відповідний особовий рахунок потерпілого; копія постанови надіслана ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
З постанов Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про індексацію щомісячної страхової виплати»: №1529/1196/31 від 31.05.2016 вбачається призначення потерпілому ОСОБА_3 (номер справи 1196, перебуває на обліку з 30 жовтня 2002) розрахованої суми фіксованої індексації за травень 2016 в розмірі 528,84 грн; №1529/1196/34 від 30.09.2016 - за липень 2016, серпень 2016, вересень 2016 -1586,52 грн; №1529/1196/35 від 30.12.2016 за жовтень 2016, листопад 2016, грудень 2016 – 1586,52 грн; №1529/1196/37 від 31.03.2017 за січень 2017, лютий 2017, березень 2017 -1427,88 грн; №1529/1196/38 від 30.06.2017 за квітень 2017, травень 2017, червень 2017- 1110,60 грн.
Згідно постанови Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2017 року» від 31.03.2017 ОСОБА_3 призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 1256,96 грн; виплати провадити з 01 березня 2017 року безстроково (т. 1, а.с. 20).
Згідно постанови Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 січня 2018 року» від 19.01.2018 ОСОБА_3 призначено перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 2026,12 грн; виплати провадити з 01 січня 2018 року безстроково (т. 1, а.с. 21). 
Згідно постанови Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2018 року» від 19.03.2018 ОСОБА_3 призначено перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 2431 грн 34 коп.; виплати провадити з 01 березня 2018 року безстроково (т. 1, а.с. 22). 
Згідно постанови Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37» від 22.03.2019 ОСОБА_3 призначено перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 2552 грн 90 коп.; виплати провадити з 01 березня 2019 року безстроково (т. 1, а.с. 23). 
На підставі постанови Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про припинення щомісячної страхової виплати» від 01.04.2019 ОСОБА_3 припинено щомісячну страхову виплату в розмірі 1016 грн 96 коп.; підстава припинення - закінчення терміну дії щомісячної виплати (т. 1, а.с. 24).
01.04.2019 Одеське міське відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України направило на адресу родини ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) листа, із зазначенням того, що йому стало відомо про смерть ОСОБА_3 , який помер16.06.2016, в зв`язку з цим також просило надати відповідний перелік документів (т. 1, а.с. 25).
З листа Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України від 02.04.2019, адресованого ПАТ КБ «Приватбанк», вбачається прохання заблокувати поточний рахунок ОСОБА_3 та повернути зайво перераховані кошти у сумі 62948 грн 53 коп., в зв`язку з тим, що родина ОСОБА_3 вчасно не повідомила про його смерть, внаслідок чого виникла переплата страхових коштів у вказаній сумі, а саме з 16 червня 2016 року по теперішній час (т. 1, а.с. 26).
Згідно відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.04.2019, направленої на адресу Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України, розглянувши вищезазначений лист щодо повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_3 , ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в межах наявного залишку у сумі 5412,09 грн.
З листа Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України від 10.05.2019, адресованого родині ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), вбачається вимога повернення грошових коштів у розмірі 57536 грн 44 коп., виплачених у якості страхового відшкодування ОСОБА_3 на його особовий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк».
Як вбачається з повідомлення Виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 02.07.2019, адресованого Одеському міському відділенню управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України, за даними картотеки реєстраційного обліку відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата реєстрації у даному приміщенні 05.08.1992), та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата реєстрації у даному приміщенні 04.04.2018).
З наявного в матеріалах справи розрахунку переплати щомісячної страхової виплати ОСОБА_3 від 29.07.2019 у зв`язку із смертю останнього 16.06.2016 вбачається, що загальна сума переплати за період з 17 червня 2016 по лютий 2019 становить 62948 грн 53 коп.
Ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 24.12.2019 витребувано з: Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області інформацію зі Спадкового реєстру про заведену спадкову справу на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та у разі відкриття спадкової справи після смерті останнього, належним чином засвідченої копії спадкової справи, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 ; Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ; Виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області інформацію про реєстрацію останнього місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно повідомлення Виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 09.01.2020, ОСОБА_3 з 05 серпня 1992 року по 03 серпня 2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер  ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Теплодарі Одеської області, що вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00025224457, сформованого 15.01.2020 Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58944233 від 09.01.2020, наданої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, спадкові справи відносно  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Теплодарі Одеської області, не відкривалися. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №58944265 від 09.01.2020, наданої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація щодо наявності заповіту/спадкового договору  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Теплодарі Одеської області, відсутня.
Спірні відносини виникли між сторонами з приводу відшкодування Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як членами родини – дружиною та сином відповідно - померлого потерпілого ОСОБА_3 зайво нарахованого страхового відшкодування після смерті останнього у зв`язку з необізнаністю позивача про смерть потерпілого з 16 червня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Рішення суду мотивовано тим, що страхові виплати, які нараховувалися позивачем після смерті ОСОБА_3 , не входять до складу спадщини згідно ст. 1227 ЦК України, а зазначена сума грошових коштів була призначена та виплачена позивачем в якості страхового відшкодування за період з 17 червня 2016 року по лютий 2019 року на особовий рахунок ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , і в порушення вимог ст. 1212 ЦК України позивачем не доведено, що саме відповідачі отримали вказані грошові кошти.
Колегія суддів погоджує такі висновки суду, а помилкові доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Стаття 13 ЦПК України визнаває принцип цивільного процесуального судочинства диспозитивності як розгляд судом справ не інакше як за заверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
Згідно із ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. 
Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України. 
На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповдно до п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) одним із принципів соціального страхування є цільове використання коштів соціального страхування.
Згідно п. 6 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.
Як вбачається з матеріалів справи, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів, посилалося на те, що до складу спадщини за змістом ст. 1219 ЦК України не входить право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, отже, зайво виплачені Одеським міським відділенням на особовий рахунок ОСОБА_3 після його смерті за період з 17 червня 2016 року по 31 березня 2019 року у сумі 62948,53 грн не входять до складу спадщини та мають бути повернуті Фонду відповідачами, які добровільно це не бажають зробити, чим порушують права та законні інтереси ФСС.
Тобто, позивачем на власний розсуд визначено саме вказані підстави позову, обрано певний спосіб захисту своїх інтересів та прав, порушниками яких зазначено відповідачів ОСОБА_4 як членів родини померлого потерпілого ОСОБА_3 , якому Фонд зайво вже після смерті останнього нарахував страхове відшкодування.
Доводи апеляційної скарги про те, що в силу положень ст. 60, ч. 2 ст. 60 СК України банківська картка ОСОБА_3 , через яку він щомісячно отримував страхові випрати, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 , крім того, згідно ст. 75, 90, 202 СК України подружжя має матеріально підтримувати один одного, брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом, а повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними, є помилковими, оскільки спільною сумісною власністю подружжя може бути лише майно, набуте подружжям за час шлюбу. 
Натомість банківська картка не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - таким можуть бути лише кошти на банківському рахунку, а спірні кошти не набувалися ОСОБА_3 у шлюбі, оскільки зайво виплачені Фондом кошти вже після його смерті.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про необґрунтованість позовних вимог, оскільки не доводять отримання саме відповідачами коштів з банківської картки потерпілого.
Належних доказів, що саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користувалися коштами з банківської картки на ім`я ОСОБА_3 з червня 2016 до березня 2019 року немає.
Будь-яких клопотань про витребування належних, допустимих та достатніх доказів, що саме вказані особи знімали кошти з вказаної картки або що вони мали доступ до банківського рахунку, на який перераховувалися Фондом кошти, позивачем не заявлялося, а суд у відповідності до вимог частини сьомої статті 81 ЦПК України з власної ініціативи докази не збирає.
Доведення отримання зайво сплачених Фондом коштів після смерті потерпілого без відповідної правої підстави відповідачами є обов`язковою передумовою для будь-якого наступного відшкодування.
Інші доводи апеляційної скарги в частині отримання коштів саме відповідачами – що оскільки ОСОБА_3 з 1990 року отримував відшкодування шкоди здоров`ю, то важко повірити, що його близькі родичі не знали про це, і що реєстрація дорослого сина за адресою померлого батька вже після смерті першого не виключає можливості сина користуватися банківською карткою батька - фактично є припущеннями щодо отримання відповідачами коштів Фонду.
Не ґрунтуються на вимогах закону та є такими, що суперечать принципу змагальності, твердження позивача, що саме відповідачі належними та допустимими доказами мали спростувати твердження Фонду, що до картки померлого ОСОБА_3 ніхто крім них не мав доступу і що саме відповідачі користувалися цією банківською карткою.
Виходячи із характеру правовідносин сторін та закону, що регулює такі відносини, у відповідачів відсутній вказаний обов`язок.
Натомість, слушними є доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що згідно п. 1.11 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 № 11 страхова виплата припиняється у випадках, передбачених статтею 46 Закону, у разі смерті отримувача страхових виплат та у випадку неподання потерпілим Фонду щороку в грудні свідоцтва, яким засвідчується факт перебування його в живих, відповідно до Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 № 998 (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 998).
       Саме невиконання вказаних вимог закону призвело до зайвих виплат на банківську картку покійного ОСОБА_3 протягом майже трьох років.
Отже, доводи апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 12 вересня 2022 року суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 12 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 13 січня 2023 року.

Головуючий                                                                М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

                                                                               Ю.П. Лозко