Постанова
Іменем України
              
15 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 355/49/21
провадження № 61-691св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач -  ОСОБА_1 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада                  2022 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Сушко Л. П., Олійника В. І.,  
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Історія справи
У січні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі                                     20 416,52 грн. 
Позов мотивовано тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг і підписав Анкету-заяву № б/н до Договору про надання банківських послуг від 09 грудня 2013 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом із Умовами, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг. Позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, встановив ліміт кредитування та здійснював обслуговування. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 19 000 грн. Відповідач зобов`язався у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості, однак належним чином свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість у вказаному вище розмірі.
Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 09 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, до якої додане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Київськогоапеляційного суду від 19 серпня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали, а саме для зазначення поважних причин пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.
05 жовтня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку направило до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій повідомило, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 лютого 2022 року не було вручено позивачеві у день його проголошення або складення, повний текст рішення АТ КБ «ПриватБанк» отримало                         18березня 2022 року в електронному вигляді, а апеляційна скарга подана ним 18 квітня 2022 року, тобто в межах тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (з урахуванням вихідних днів), тому заявник має право на поновлення пропущеного строку в силу положень пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України.
Короткий зміст оскарженого судового рішення апеляційного суду
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 лютого 2022 року.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявник не усунув недоліки апеляційної скарги, а наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
10 січня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу наухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року.
 
В касаційній скарзі заявник просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу передати до Київського апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, що мають значення для справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
01 лютого 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник пропустив строк на апеляційне оскарження, а наведені ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не підтверджені належними доказами, є неповажними.
Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з наступних підстав.
 
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
У пункті 1 частини другої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).
 
Отже, законом імперативно встановлено, що учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

 
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
У справі, яка переглядається, встановлено, що розгляд справи відбувся у відсутність учасників справи, про що зазначено у рішенні суду першої інстанції та вказано у протоколі судового засідання від 09 лютого 2022 року. 
 
Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 лютого 2022 року надіслано судом першої інстанції до реєстру 18 березня 2022 року, зареєстровано 21 березня 2022 року та оприлюднено 22 березня 2022 року.
 
У матеріалах справи містяться довідка про доставку електронного листа, з якої вбачається, що документ в електронному вигляді («рішення» від                         09 лютого 2022 року у цій справі) надіслано судом 18 березня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» на його електронну адресу  НОМЕР_1 @mail.gov.ua. Документ доставлено до електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 год 49 хв.
 
Апеляційна скарга подана заявником 18 квітня 2022 року (понеділок).
 
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина третя статті 124 ЦПК України).

 
Враховуючи, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 лютого 2022 року не було вручено заявникові у день його проголошення або складення, повний текст рішення отримано АТ КБ «ПриватБанк»                          18березня 2022 року, а апеляційна скарга подана 18 квітня 2022 року, тобто в межах тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (з урахуванням положень частини третьої статті 124 ЦПК України), тому заявник має право на поновлення пропущено строку в силу імперативних приписів пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України.
 
Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
 
Також необхідно зауважити, що, залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції в порушення частини другої статті 258 ЦПК України не вирішив клопотання АТ КБ «ПриватБанк» щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.
За таких обставин оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. 
Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, оскільки оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                               А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов