КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи: 756/15709/21                                      Головуючий в суді першої інстанції Банасько І.М.
Номер апеляційного провадження: 33/824/8/2022
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
08 грудня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Худик М.П., при секретарі судового засідання Самборі Д.О., за участю:
захисника 	              Шевченко М.О.   	
                    особи, яка притягується до
                    адміністративної відповідальності                    ОСОБА_1          
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року, стосовно 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі             454,00 грн. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 17.09.2021 о 01 год. 50 хв. по вул. Зої Гайдай, 10-в у м. Києві керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в лікаря нарколога у приміщенні КНП КМНКЛ «Соціотерпія».
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руду № 005419 від 17 липня 2021 року, складеного о 02 год. 40 хв. 17 вересня 2021 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,25 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. 
На думку апелянта, постанова судді підлягає скасування у зв`язку з неправильним застосуванням місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновку суду дійсним обставинам справи та неповним їх з`ясуванням. 
Зокрема, ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В доповненнях до апеляційної скарги  ОСОБА_1 зазначає, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції не здобуто доказів, які б вказували як на дотримання поліцейськими вимог КУпАП, так і на наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Так, ОСОБА_1 не заперечує факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, проте вказує, що не керував транспортним засобом, що можуть підтвердити свідки. 
Просить апелянт врахувати і те, що відеозапис з бодікамери поліцейського не містить достатніх даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. 
Крім того, як зазначає ОСОБА_1 , відповідно до вказаного відеозапису, працівники поліції очікували його біля дому, а також звертає увагу суду на ту обставину, що такі дії співробітників поліції вже здійснюються не вперше, оскільки 03.09.2021 року відносно нього було винесено постанову про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на ті обставини, що з 29.11.2021 року по 08.12.2021 року він перебував на лікуванні, копію постанови судді отримав 01.12.2021, а 09.12.2021 року звернувся до адвоката за правовою допомогою, у зв`язку з чим просить визнати причини пропуску строку поважними. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Шевченко М.О., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Також, нормами чинного законодавства регламентовано, що строк пропущений з поважних причин підлягає поновленню.
Визнаючи причину пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року поважною, суд апеляційної інстанції виходить з наступних обставин. 
Згідно наданої  ОСОБА_1 копії медичної довідки (а.с. 25) він з 29 листопада 2021 року по 08 грудня 2021 року хворів. 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адвоката, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги (а.с. 26-29). Згідно штампу поштового відділення зв`язку на конверті, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 10 грудня 2021 року (а.с. 32).
Враховуючи наведене, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вважаю що строк на оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року підлягає поновленню. 
Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи щодо підстав для скасування постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з чим подана ним апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність в тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
 При цьому, згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифру показника більше 0,2 проміле алкоголю в крові. 
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Аналогічні вимоги містять і положення ст. 266 КУпАП.
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 17.09.2021 о 01 год. 50 хв. по вул. Зої Гайдай, 10-в у м. Києві керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в лікаря нарколога у приміщенні КНП КМНКЛ «Соціотерпія».
Вказані висновки суд першої інстанції зробив на підставі протоколу про адміністративне правопорушення АА№309462 від 17 вересня 2021 року,  відеоматеріалів та висновку щодо результатів медичного огляду №005419 від 17 вересня 2021 року складеного о 02 год. 43 хв., згідно якого кількість алкоголю в організмі ОСОБА_1 становить 0,25 проміле.
Однак, судом першої інстанції було проігноровано наданий ОСОБА_1 результат медичного огляду  №005419 від 17 вересня 2021 року складеного о 03 год. 01 хв. тим же закладом охорони здоров`я, згідно якого кількість алкоголю в організмі ОСОБА_1 становить 0,20 проміле.
Вказаним обставинам суд першої інстанції не надав жодної оцінки, а наданий ОСОБА_1 результат медичного огляду не дослідив як доказ в сукупності з іншими доказами з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
 Разом з тим,  враховуючи, що у відповідності до вище наведених норм закону, подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, має місце коли результат огляду на стан сп`яніння має показники більше 0,2 проміле, наданий ОСОБА_1 висновок щодо результату медичного огляду пройденого повторно в тому ж закладі охорони здоров`я через відносно не значний проміжок часу (менше 20 хвилин), не може бути залишений без уваги, оскільки ставить під сумнів його вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Звертає апеляційний суд увагу і на ті обставини, що згідно з технічною характеристикою приладу Drager Alcotest 6820, комплект газоаналізатора Drager Alcotest 6820 з мобільним принтером - границя допустимої похибки результату вимірювання становить + - 0,04 проміле. 
          Згідно практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доказування поза розумним сумнівом, який застосовується при оцінці доказів і полягає у тому, що такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. 
         Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Сукупність вище наведених обставин дає підстави вважати, що наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 доказів недостатньо для того, щоб поза розумним сумнівом дійти висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, з урахуванням того, що всі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови  судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
В порядку ч. 7 ст. 294 КУпАП, постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. 
Постанова оскарженню не підлягає.
 
      Суддя
Київського апеляційного суду                                                             М.П. Худик