ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14440/22	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 33/817/75/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 
Захисника ОСОБА_1 адвоката Міщенка В.В. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2023 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 13 жовтня 2022 року о 11 год. 48 хв. в м. Тернопіль по вул. Тролейбусна, 5, керував автомобілем “Mitsubishi L.200”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нечітка мова, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML ARML 0307 Drager (повірка дійсна до 20 травня 2023 року) відмовився в категоричній формі та проїхати в найближчий медичний заклад КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР для проходження такого огляду також відмовився в категоричній формі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. 
       В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважає постанову суду першої інстанції такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а частина доказів, які покладені в основу постанови є недопустимими, так як здобуті з порушенням встановленого порядку.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм ст. 256 КУпАП, оскільки стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність лише за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а в протоколі зазначено що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Вказує, що у матеріалах справи немає жодних доказів, що він керував транспортним засобом, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння.
Вважає, що суд дав неправильну оцінку показанням свідків, які свої пояснення писали під диктовку працівників поліції.
Стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння і продував мундштучок газоаналізатора “Драгер” декілька раз, але результати такого огляду не зазначені. 
Звертає увагу, що згідно вимог ст.35 Закону України “Про Національну поліцію” огляд на стан сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу, однак в даному випадку його ніхто не зупиняв, так як на момент приїзду працівників поліції автомобіль був припаркований.
Зазначає, що йому не було належним чином роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, і він був позбавлений права на захист, оскільки не міг скористатися юридичною допомогою адвоката.
Вказує, що працівниками поліції, в порушення вимог ст.264 КУпАП, не було складено протокол огляду речей і не зроблено відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2023 року стосовно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Міщенка В.В.; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків. 
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.
       Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 38814913 жовтня 2022 року о 11 год. 48 хв. в м. Тернопіль по вул. Тролейбусна, 5, керував автомобілем Mitsubishi L.200, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нечітка мова, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML ARML 0307 Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився.
Підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду місцевого суду, є незаконним і складений безпідставно, як про це зазначаться апеляційній скарзі, суд не вбачає.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Зокрема, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому відображені ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції, які в подальшому були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Показаннями свідка ОСОБА_2 , який в суді першої інстанції ствердив, що ОСОБА_3 під`їхав на КПП ІНФОРМАЦІЯ_1 у нетверезому стані у нього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про неправильну оцінку судом показань свідка є непереконливі, оскільки такі показання повністю узгоджуються з іншими доказами по справі дослідженими судом першої інстанції, які підтверджувать винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
       Відсутність захисника при при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не свідчить про порушення права останнього на захист, оскільки під час оформлення адмінпротоколу не вирішується питання про його адміністративну відповідальність, а є лише фіксацією факту правопорушення, висновок щодо якого вправі зробити суд. 
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Проте, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився підписати протокол.
       За змістом ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Тому, доводи сторони захисту про невідповідність протоколу про адмінстративне правопорушення відносно ОСОБА_1 диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП з тих мотивів, що стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність лише за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а в протоколі зазначено що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, є надуманими та безпідставними.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано, що працівники поліції приїхали на виклик за адресою АДРЕСА_1 та підійшли до автомобіля, яким керував ОСОБА_1 .. При цьому, у водія наявні ознаки ознаки алкогольного сп`яніння, відомості про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. 
       Тому доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог ст.35 Закону України “Про Національну поліцію” щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджується і ОСОБА_1 цього не заперечує, що працівники поліції були викликані співробітниками Тернопільського ОМТЦК у зв`язку з тим, що до КПП Тернопільського ОМТЦК під`їхав автомобіль, водій якого перебуває у нетверезому стані.
Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції підтверджується, що ОСОБА_1 , у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння зазначені в подальшому у протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «Alcotest 7510 OIML» або в закладі охорони здоров`я, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 робив спроби продуття газоаналізатора, які виявились безрезультатними, апеляційний суд погоджується з оцінкою таких дій судом першої інстанції, який визнав, що такі дії не були спрямовані на отримання результату огляду і тому можуть бути кваліфіковані як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Недотримання, на думку апелянта, вимог ст.264 КУпАП щодо оформлення протоколу огляду речей, проведеного працівниками поліції, жодним чином не спростовує факту недотримання ним вимог п.2.5 ПДР України та його відмови, як особи яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції не повідомляв, що вживав алкоголь після зупинки транспортного засобу, про що він стверджує в суді апеляційної інстанції.
Натомість, характер його поведінки на місці події, який зафіксований матеріалами відеофіксації, в сукупності з іншими доказами, дослідженими судом, спростовує його доводи щодо такої версії і дає підстави для висновку, що такі пояснення надані ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.
       Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним, оскільки докази, які є наявні у матеріалах справи є належними та допустимими, оскільки вони отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:
       
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя