ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року	Львів	Справа № 260/5610/22 пров. № А/857/1816/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В, 
суддя                                                               Запотічний І.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року (головуючий суддя Рейті С.І., м.Ужгород) у справі № 260/5610/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
26.12.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив: визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за періоди з січня 2008 року по грудень 2010 року, із червня по грудень 2011 року, із січня по грудень 2012 року в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру; зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію у розмірі, визначеному у Додатку № 25 до постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за періоди з січня 2008 року по грудень 2010 року та із червня по грудень 2011 року за класну кваліфікацію другу 5 відсотків посадового окладу; із січня по грудень 2012 року за класну кваліфікацію першу 8 відсотків посадового окладу, з урахуванням виплачених сум; визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та квітні 2017 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889; зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та квітня 2017 року, із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій"; визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти та 25-ти річної календарної військової служби; зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.01.2008 року у розмірі 1,5 посадового окладу за військовим званням, з урахуванням виплачених сум; зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.12.2013 року у розмірі 2,0 посадового окладу за військовим званням, з урахуванням виплачених сум; зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату зазначених коштів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )   повернуто позивачеві.
          Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що до правовідносин щодо недоплати частини грошового забезпечення повинна застосовуватись редакція Кодексу законів про працю України, яка діяла у період існування правовідносин. Вказує, що у даному конкретному випадку позивач не міг знати (дізнатися), без отримання карток грошового забезпечення із архіву, як йому впродовж тривалого терміну служби виплачувались ті чи інші надбавки та доплати. Наказ про виключення із списків прикордонного загону (наявний у матеріалах справи) жодної інформації про грошове забезпечення позивача не містив.
Відповідачем подано відзив на  апеляційну скаргу. 
У відповідності до частини другої   статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України   (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст. 161 КАС України, в частині не подання заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, та позивачеві встановлено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.
На виконання ухвали суду від 02.01.2023 року представником позивача 05.01.2023 року надано заяву про усунення недоліків.
В обґрунтування поданої заяви представник зазначив, що строки позивачем на звернення до суду не пропущено, оскільки в цій справі мають застосовуватися положення КЗпП України, які діяли на момент порушення прав позивача, оскільки порушення його прав щодо оплати праці відбулося ще до набрання чинності 19.07.2022 року змін до КЗпП України, а прийняті зміні погіршують становище позивача.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до частини першої   статті 2 КАС України   завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (у редакції чинній на час звернення).
Відповідно до ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 3 ст. 122 КАС України (у редакції чинній на час звернення з позовом) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що у позовній заяві позивач посилається на те, що під час проходження служби відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому, зокрема, надбавку за кваліфікацію у розмірі, визначеному у Додатку № 25 до постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за періоди з січня 2008 року по грудень 2010 року та із червня по грудень 2011 року за класну кваліфікацію другу 5 відсотків посадового окладу; із січня по грудень 2012 року за класну кваліфікацію першу 8 відсотків посадового окладу; допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та квітня 2017 року, із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій"; винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.01.2008 року у розмірі 1,5 посадового окладу за військовим званням; винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.12.2013 року у розмірі 2,0 посадового окладу за військовим званням. Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із стягненням належної заробітної плати.
Згідно з ст.233 КЗпП України (у редакції чинній на час звернення з позовом) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Колегія суддів вказує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги. Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 800/30/17).
Отже, на думку апеляційного суду, позивач повинен був дізнатися про недоплату належних йому сум грошового забезпечення коли отримував суми заробітної плати. Проте, враховуючи, що спірні правовідносини виникли у період, коли строк звернення до суду з таким позовом був необмежений (ст.233 КЗпП України) та враховуючи принцип незворотності дії закону у часі, колегія суддів зазначає, що початок відліку місячного строку звернення з цим позовом пов`язується із моментом набрання чинності змін до КЗпП України (19.07.2022 року).
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначив, що в цій справі мають застосовуватися положення КЗпП України, які діяли на момент порушення прав позивача, оскільки порушення його прав щодо оплати праці відбулося ще до набрання чинності 19.07.2022 року змін до КЗпП України, а прийняті зміні погіршують становище позивача.
Як вже було зазначено вище, спірні правовідносини виникли у період, коли строк звернення до суду з таким позовом був необмежений (ст.233 КЗпП України) та враховуючи принцип незворотності дії закону у часі, суд зазначає, що початок відліку строку звернення з цим позовом пов`язується із моментом набрання чинності змін до КЗпП України (19.07.2022 року). Отже, суд не може застосовувати положенням норм законодавства, які втратили чинність, на момент звернення позивача із цим позовом.
Колегія суддів зазначає, що дія ст. 233 КЗпП України поширює свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Тобто, позивач дійшов помилкового висновку, що строк звернення до суду регламентується положеннями КЗпП України, які діяли на момент порушення його прав, а не на момент звернення з цим позовом. Відтак, позивач пропустив строк звернення до суду та не обґрунтував неможливість вчасного звернення з цим позовом та не надав до суду першої інстанції доказів на підтвердження цих обставин.
За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви позивачу.
Відповідно до   статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308,   312,   315,   316,   321,   322,   325,   328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі № 260/5610/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний