П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 522/14092/22	

 	                                       Суддя в суді І інстанції Шестакова Я.В.                                        Рішення суду І інстанції ухвалено у м. Одеса	

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,
при секретарі                                                            Ісмієвій А.І.,

за участі:
апелянта                                                             ОСОБА_1 ,                                                  
представника апелянта                                        Маркочева Н.В.,
представника відповідача                                        Саркісян А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 лютого 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства № 642 від 22 вересня 2022 року.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність видворення апелянта за межі України, так як апелянт постійно проживає в Україні та не може бути примусово видворений з України.
В даному випадку, апелянт зазначає, що він має родину в Україні, а тому його видворення за межі України порушить його право на повагу до сімейного життя, а також права його родини.
В свою чергу, міграційним органом подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про  залишення без задоволення позовних вимог, так як позивач є іноземцем, який не має законних підстав для перебування на території України, а також порушує вимоги міграційного законодавства України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 потрапив в Україну 09 вересня 2019 року, легально, через КПП «Старокозаче».
При цьому, згідно подання від 11 вересня 2022 року, Управління Служби безпеки України в Одеській області проінформувало Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області про виявлення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 .
В свою чергу, Головним управлінням Державної міграційної служби в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ПР МОД № 008895 про порушення міграційного законодавства.
Постановою серії ПН МОД № 008973 від 22 вересня 2022 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, а також накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 1  700,00 грн.
Крім того, Головним управлінням Міграційної служби України в Одеській області 22 вересня 2022 прийнято рішення № 642 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства, яким позивача зобов`язано покинути територію України до 20 жовтня 2022 року.
Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення, позивачем подано до суду даний адміністративний позов.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про залишення без задоволення позовних вимог, так як позивач не має законних підстав для перебування в Україні та порушує законодавство України, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлює правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України
Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства № 642 від 22 вересня 2022 року, яким позивача зобов`язано покинути територію України.
Між тим, із зібраних матеріалів у справі та наданих сторонами пояснень вбачається, що позивач до прийняття оскаржуваного рішення не мав законних підстав для перебування в Україні.
В даному випадку, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, після прибуття в Україну та після закінчення легального терміну перебування в Україні, позивачем не вчинялось жодних дій щодо легалізації свого перебування в Україні.

При цьому, як вбачається з вищевикладених положень законодавства, порушення іноземцем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства є достатньою підставою для примусового повернення іноземця в країну походження.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення міграційного органу у даній справі.
В свою чергу, щодо доводів позивача про можливе порушення його прав у разі видворення з України та повернення його до Російської Федерації, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, у зібраних матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких можливо встановити факти публічного засудження позивачем агресії Російської Федерації, або факти ведення позивачем будь-якої опозиційної діяльності в Російській Федерації.
Крім того, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення міграційного органу не передбачає обов`язкового повернення позивача до Російської Федерації та надає позивачу право самостійно виїхати з України у будь-яку третю країну.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про можливе порушення його прав та прав його родини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, в апеляційній скарзі позивачем зазначено, що в Україні знаходяться його батьки, брати й сестри.
Проте, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт проживання у повнолітньої особи родичів в Україні, не є самостійною підставою для легалізації перебування такого іноземця на території України, так як чинним законодавством встановлено спеціальну процедуру такої легалізації.
При цьому, як зазначалось вище та вбачається із зібраних матеріалів у справі, позивачем не вчинялось жодних дій для легалізації свого перебування в Україні до прийняття оскаржуваного рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення міграційного органу.
В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Тому, керуючись ст.ст. 272, 288, 308, 310, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Крусян А.В.