УХВАЛА

17 січня 2023 року 
м. Київ
справа № 420/7753/20
адміністративне провадження № К/990/1899/23
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому просив: скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30 липня 2020 року №263 та зобов`язати відповідача призначити службове розслідування "цього ганебного інциденту" та покарати винних.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року, в позові відмовлено.
13 січня 2023 року ОСОБА_1 повторно надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року. Заявник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить переглянути оскаржені судові рішення на підставі частин другої, третьої статті 353 КАС України, скасувати їх та направити справу на новий розгляд.
Предметом спору у цій справі є правомірність рішення щодо впорядкування розрахунків за спожиті послуги водокористування.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328     цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильну оцінку судів доказів у справі, які, на його думку є недопустимими. Водночас, заявником касаційної скарги не наведені доекази, які на його думку є недопустимими та не вказав які обставини, що мають істотне значення встановлені на підставі таких доказів.
Посилання заявника касаційної скарги на рішення відповідача від 27 травня 2004 року №316 як таке, що є нечинним з огляду на висновки Верховного Суду у справі №1440/2398/18 не приймаються Судом, оскільки таки посилання не стосуються жодної з передбачених приписами статті 328 КАС України підставами для оскарження. Крім того, у постанові від 15 квітня 2020 предметом спору було рішення органу місцевого самоврядування  "Про затвердження Положення про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Грушівської сільської ради на 2017 рік", що відповідно свідчить про неподібність спірних правовідносин.
Заявником не наведено обгрунтованих аргументів, що спростовують висновки судів  про те, що рішення №316 не є предметом цього спору.
У касаційній скарзі відсутні об`єктивні мотиви, що спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, а аргументи заявника зводяться до опису обставин справи, аналізу  рішень відповідача щодо комунальних послуг, з посиланням на норми законодавства, що на його думку підлягають застосуванню до спірних правовідносин та правові позиції Верховного Суду без взаємозв`язку з обставинами цієї справи та переоцінки доказів у справі.
Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на докази у справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала, у спосіб її надсилання до суду.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.                               

Суддя	С.А. Уханенко