ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/28/23 Справа № 695/2472/22 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Ватажок-Сташинська А. В. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року                                                                                     м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника – адвоката Бруса С.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Бруса С.М. на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2022 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 01.09.2022 о 22 год 50 хв на а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, керував автомобілем HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810», результат позитивний 1,04 ‰ (проміле) тест № 4532 в присутності свідка, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись із постановою суду, вважаючи її незаконною, необгрунтованою винесеною з порушенням норм права, представник ОСОБА_1 – адвокат Брус С.М. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, і суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи та визнав винним останнього.
Зокрема, суд взяв до уваги відмінений протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 232 від 02.09.2022 року; взяв до уваги дослідження проведені за допомогою технічного засобу «Драгер Алкотестер 6810», з результатами якого ОСОБА_1 був не згідний.
При цьому, суд не взяв до уваги, те, що ОСОБА_1 наполягав у медичному закладі на проведенні медичного огляду шляхом відібрання зразка сечі для лабораторного дослідження. Але йому медичний працівник відмовила в цьому, через те, що в Золотоніській ЦРЛ не має відповідної лабораторії, і як наслідок освідування проведено тільки за зовнішніми ознаками, а тому вважає, що медичний огляд ОСОБА_1 проведений неповно та з грубим порушенням вимог Інструкції № 1425/735 від 09.05.2015 р., тому такий огляд має визнаватися недійсним.
Апелянт наголосив, що медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння складений з порушеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Вказав, що оскільки ОСОБА_1 сумнівався у встановлених результатах за допомогою приладу «Драгер» та висловив недовіру технічному засобу «Алкофор» у нього у медичному закладі при проведенні медичного огляду повинні були бути відібрати зразки біологічного середовища (сечі) для встановлення факту вживання ним психоактивних речовин та стану сп`яніння.
Також апелянт зазначив, що лікар, яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння порушила процедуру медичного огляду та відмовила у відібранні заразків біологічного середовища (сечі) пославшись на неможливість проведення лабораторних досліджень, а огляд проводиться тільки за допомогою газоаналізатора.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Бруса С.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно положень ст.280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.
У відповідності до вимог п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особам в стані алкогольного сп`яніння.
При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції обгрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується доказами, яким суд дав належну оцінку, зокрема, вина останнього підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 02.09.2022 серії ААБ №158028, складеним уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається, що 01.09.2022 о 22 год 50 хв у на а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, ОСОБА_1 керував автомобілем HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810», результат позитивний 1,04 ‰ (проміле) тест № 4532 в присутності свідка, чим останній порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху». ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП був присутній, йому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що свідчить його власноручний підпис, копію даного протоколу отримав. При цьому, зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав, зазначивши, що він керував транспортним засобом. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;
- даними результату тесту газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810», тест №4532 від 01.09.2022, з якого вбачається результат – 1,04% (проміле), про що ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис; 
- даними рапорту поліцейського СРПП ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області сержанта поліції Новодран Е.Б., з якого вбачається, що 01.09.2022 близько 22 год 50 хв на блокпосту траса Н-16, 12 км Золотоноша-Черкаси з прив`язкою до с. Благодатне ним було зупинено автомобіль HYUNDAI TUCSON, яким керував водій ОСОБА_1 , під час перевірки документів у водія було виявлено запах алкоголю з порожнини рота та нечітку мову, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат тесту газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810» показав – 1,04% (проміле), з яким ОСОБА_1 був незгідний та повідомив, що бажає пройти огляд в медичному закладі м. Золотоноша;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , в якому він зазначив, що 01.09.2022 в його присутності працівниками поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810» на що останній погодився. Результат тесту позитивний 1,04 % (проміле). Своїм підписом свідок підтвердив, що з його слів записано вірно; 
- даними протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 232 від 02.09.2022, згідно з яким у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу якого встановлено відповідно посвідчення водія НОМЕР_2 , за клінічними ознаками попередньо виявлено алкогольне сп`яніння;
- дослідженим долученим до матеріалів справи диском із відеозаписом бодікамери поліцейського, з якого вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції, на прохання останніх пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Drager Аlcotest 6810» ОСОБА_1 надав згоду та здійснив продув вказаного спеціального технічного засобу. Після цього, у зв`язку з незгодою з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд було проведено в лікарні. У медзакладі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом дослідження у видихувальному повітрі за допомогою приладу «Алкофор», тому оскільки ОСОБА_1 взагалі від проходження медичного огляду останній не відмовлявся, було проведено об`єктивний огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатом якого встановлено, що дійсно ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, та за його результатом лікарем складено висновок, з яким ОСОБА_1 ознайомився та підписав особисто.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Що стосується доводів апелянта про те, що висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння складений з порушеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», то вони є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).
Пунктом 8 розділу ІІ вищезазначеної інструкції, передбачено, що форма направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена у додатку 1 до цієї Інструкції.
Зі змісту додатку 1 до Інструкції, а саме направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що доставку водія в заклад охорони здоров`я для огляду здійснює посадова особа, про що у відповідній графі вказується її посада, найменування підрозділу Національної поліції України, звання, П.І.Б., серія та номер службового посвідчення, підпис.
Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Частиною 4 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Разом з тим, слід зазначити, що згідно із п.9 ч.1 ст. 31 Закону України Про національну поліцію поліція може застосовувати один із таких превентивних заходів, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України Про національну поліцію регламентовано, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Відтак, як вбачається з відеозапису з бодікамери, який міститься на DVD-диску, і який був переглянутий, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції, ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Аlcotest 6810», результат якого засвідчив перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, однак з незгодою результатами огляду, ОСОБА_1 заявив про бажання провести огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Алкофор», тому було проведено об`єктивний огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 дійсно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з яким останній ознайомився та підписав особисто.
Крім того, слід наголосити, і про це зазначено в оскаржуваній постанові, що ОСОБА_1 , в судовому засіданні 23.09.2022 визнав факт керування транспортним засобом HYUNDAI TUCSON 01.09.2022 в стані алкогольного сп`яніння. 
Зібрані докази, зокрема і відеозапис події від 01.09.2022 за участі ОСОБА_1 відповідають критеріям належності та допустимості, та свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Що стосується доводів апелянта про те, що лікар, яка проводила медичний огляд ОСОБА_1 щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, порушила процедуру такого огляду, і відмовила у відібранні зразків біологічного середовища, а саме сечі, мотивуючи відсутністю можливості проведення цим закладом лабораторного дослідження, запропонувавши пройти такий огляд за допомогою приладу «Алкофор», якому ОСОБА_1 висловив недовіру, то на думку апеляційного суду вони є необгрунтованими та безпідставними, і не можуть заслуговувати на увагу суду.
Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Так, в суді першої інстанції була допитана в якості свідка лікар ОСОБА_3 , яка проводила медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння та пояснила, що у ніч з 01.09.2022 на 02.09.2022 вона перебувала на зміні у КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, о 00 год 07 хв працівником поліції ОСОБА_4 для проведення огляду на стан сп`яніння був доставлений ОСОБА_1 , який наполягав на проведенні медичного огляду лише шляхом відібрання зразка сечі для лабораторного дослідження. Свідок повідомила ОСОБА_1 , що в Золотоніський ЦРЛ не має відповідної лабораторії, в умовах якої можливо провести дослідження зразків біологічного середовища, а пройти освідування можливо лише за допомогою застосування приладу «Алкофор», або провести огляд за зовнішніми ознаками. Оскільки, на місці зупинки водій вже проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», та ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду за допомогою приладу «Алкофор», лікар склала протокол медичного огляду за зовнішніми ознаками. Особисті дані обстежуваної особи вона встановила з наданого поліцейським посвідчення водія.
Покази свідка  ОСОБА_3  у апеляційного суду сумнівів не викликають, оскільки вони є послідовними, не суперечать один одному та повністю узгоджуються між собою, а також підтверджуються іншими доказами у справі.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що як правопорушник ОСОБА_1 так і його представник – адвокат Брус С.М. вважають, що правопорушник має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, за допомогою приладу «Алкофор», оскільки порядок медичного огляду в медичному закладі, передбачає лише відібрання та аналіз зразка біологічного середовища, в даному випадку сечі, однак позиція останніх, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки закон встановлює безальтернативний обов`язок водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за вимогою уповноважених на те органів. Цих вимог закону ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, та при цьому маючи такий обов`язок, дотримався, зокрема, пройшовши такий огляд за допомогою приладу «Драгер», але без будь-яких на те причин відмовився пройти такий огляд за допомогою приладу «Алкофор». 
Доводи апелянта, про необхідність проведення ОСОБА_1 лабораторного аналізу сечі не відповідають вимогам ст.266 КУпАП та вимогам спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, яким затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до вказаних актів, обов`язок проведення лабораторних досліджень передбачений лише для визначення ознак сп`яніння від наркотичного засобу або психотропної речовини.
Ознаки алкогольного сп`яніння дозволено встановлювати за допомогою обладнання, дозволеного Міністерством охорони здоров`я України, яке підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію, свідоцтвом про повірку.
А згідно з п.14 зазначеної Інструкції, визначено, що якщо водій учасник ДТП перебуває у несвідомому стані, або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений. Отже, в усіх інших випадках не визначено обов`язку лікаря чи працівника поліції забезпечити проведення дослідження біологічного зразка, в даному випадку сечі, на вміст алкоголю, при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, відповідно до наданого на адвокатський запит листа директора КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради від 14.10.2022 № 1490 громадянин має право пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння маючи направлення на здачу крові чи сечі від працівників поліції (інших органів самоврядування), а також повинна бути особиста згода пацієнта. Після здачі крові чи сечі даний матеріал направляється в Черкаський обласний наркологічний диспансер для проведення дослідження. Водночас у листі директора КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради від 14.10.2022 № 1490 зазначено, що лікар має право проводити огляд громадян на стан алкогольного сп`яніння за зовнішніми ознаками та виписувати відповідний висновок, якщо від інших видів обстеження громадянин відмовляється.
Статтею 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Правом на оскарження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не скористався.
А тому доводи апелянта судом не беруться до уваги, оскільки вони спростовуються наявними обставинами в матеріалах справи.
Що стосується доводів апелянта про допущення помилки в протоколі про адміністративне правопорушення та протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння в зазначенні року народження ОСОБА_1 , а саме вказано ІНФОРМАЦІЯ_2 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це свідчить, на його думку, про формальний підхід працівників поліції та лікаря до даної події, то ці доводи апеляційний суд відхиляє.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції встановлено, що при оформленні даного адміністративного матеріалу поліцейським СРПП Золотоніського РВП старшим сержантом поліції Бузовським О.В. було внесено особисті дані ОСОБА_1 з наданого ним посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 15.07.1997, виданого на ім`я ОСОБА_1 , яке в подальшому було вилучено. Крім, того протокол складався в присутності ОСОБА_1 і він з ним був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис, заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав. А лікар ОСОБА_3 особисті дані обстежуваної особи встановила з наданого поліцейським посвідчення водія і занесла їх до протоколу №232 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння.
Невизнавальні пояснення особи, яка притягається до відповідальності, суд оцінює як такі, що дані з метою уникнення можливої відповідальності в разі доведення вини у вчиненому, адже санкція статті передбачає безальтернативно суворе покарання. Крім того суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Обрану категоричну невизнавальну позицію ОСОБА_1 , суд оцінює, як обраний спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодним доказом не спростовано встановлених обставин, та свідчить про намагання у такий спосіб уникнути відповідальності.
Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор, який оформлював протокол чи особа, яка зазначена в якості свідка в протоколі та лікар яка проводила медичний огляд ОСОБА_1 мають упереджене ставлення щодо ОСОБА_1 при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, або що в них були підстави для фальсифікації протоколу, медичного висновку, чи помилки при встановленні обставин справи, або що вони зацікавлені у результатах розгляду справи. 
Отже, підстав для закриття провадження у справі не встановлено. Таким чином, на підставі досліджених у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП – керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та його вину у вчиненому повністю доведено. 
Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, апеляційний суд не вбачає.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Вважаю, що постанова судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2022 відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
п о с т а н о в и в:

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бруса С.М. – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба