УХВАЛА

29 березня 2023 року 
м. Київ

справа № 640/5553/22
адміністративне провадження № К/990/9028/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі №640/5553/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Державної служби геології та надр України, Служби безпеки України, Міністерства енергетики та захисту довкілля, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Служби безпеки України про відмову у надання ОСОБА_1 допуску до державної таємниці;
- визнати протиправним та скасувати Наказ;
- визнати протиправним акт фіксації відмови ОСОБА_1 від ознайомлення із листом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 25/1-19/16165-21 від 29 липня 2021 року, складеного 06 серпня 2021 року Державної службою геології та надр України;
- визнати протиправним акт фіксації відмови ОСОБА_1 від зайняття запропонованих вакантних посад Державної служби геології та надр України від 06 серпня 2021 року, складений Державною службою геології та надр України;
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо неповідомлення Кабінет Міністрів України та Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про повторне подання ОСОБА_1 документів до Служби безпеки України для оформлення допуску до державної таємниці;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо не відкликання пропозиції №25/1-19/17124-21 від 11 серпня 2021 року «про звільнення Позивача з посади заступника Голови Держгеонадр» через повторне подання ОСОБА_1 документів для оформлення допуску до державної таємниці;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України №939-Р від 18 серпня 2021 року «Про звільнення Позивача з посади заступника Голови Держгеонадра»;
- визнати протиправним наказ Державної служби геології та надр України №116-к від 19 серпня 2021 року №116-к «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України №939-Р від 18 серпня 2021 року», яким було оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України №939-Р від 18 серпня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Держгеонадра у зв`язку з відмовою у наданні допуску до державної таємниці (пункт 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України) та звільнено ОСОБА_1 з 20 серпня 2021 року з посади заступника Голови Держгеонадра;
- скасувати запис в трудовий книжці ОСОБА_1 про звільнення з посади заступника Голови Державної служби геології та надр України;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної служби геології та надр України з дати звільнення, тобто 20 серпня 2021 року;
- зобов`язати Державну службу геології та надр України видати наказ про допуск ОСОБА_1 до виконання посадових обов`язків;
- стягнути з Державної служби геології та надр України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної служби геології та надр України та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу».
Ухвалою колегії суддів від 02 лютого 2022 року вирішено роз`єднати у самостійні провадження позовні вимоги у справі №640/26517/21 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної служби геології та надр України, Служби безпеки України, Міністерства енергетики та захисту довкілля про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії.
Також вирішено позовну вимогу ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування Рішення Служби безпеки України про відмову у наданні ОСОБА_1 допуску до державної таємниці - виділити і розглядати в окремому (самостійному) провадженні.
Ухвалою від 22 лютого 2022 року справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України присвоєно номер №640/5553/22, справу прийнято до провадження.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
13 березня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надіслана засобами поштового зв`язку 09 березня 2023 року).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.  
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Позивач зазначає, що оскаржувані рішення судів ухвалені всупереч висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17. 
Верховний Суд наголошує, що скаржник, оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, окрім посилання на постанови Верховного Суду, в яких викладені висновки у подібних правовідносинах, повинен вказати конкретну (конкретні) норму (норми) права, що були застосовані неправильно судом апеляційної інстанції через не взяття до уваги правової позиції Верховного Суду щодо її (їх) застосування у подібних правовідносинах, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Тобто в касаційній скарзі, у разі касаційного оскарження судового рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, має бути зазначено, по-перше, норма (норми) права, яка (які) застосована судом апеляційної інстанції неправильно, по-друге, висновки Верховного Суду щодо застосування цієї норми (норм) права, що викладені у подібних правовідносинах, та, по-третє, обґрунтування в чому помилка суду апеляційної інстанції при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Проте в касаційній скарзі позивач конкретну норму, щодо якої викладені висновки Верховного Суду, не зазначив, що з огляду на це, не може вважатися належним обґрунтуванням касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.
Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 640/5553/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	                          Н.А. Данилевич