ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1327/22  Номер провадження 33/814/695/23	Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю.О.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Гринь А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника - адвоката Петрушанко О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2022 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1  496 гривень 20 копійок судового збору на користь держави.
За постановою суду ОСОБА_1  визнано винуватим у тому, що 01 жовтня 2022 року о 22 годині 25 хвилин по вул. Новобудівницькій, 15 у с. Мала Перещепина в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував мопедом «Альфа» (без номерного знака) з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу й у медичному закладі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: він не керував мопедом «Альфа», не рухався на ньому коли під`їхали поліцейські, ремонтуючи даний транспортний засіб, був незаконно зупинений поліцією, не вживав алкогольних напоїв і не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;         в порушення вимог закону працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не залучали 2 свідків; вчиняли дії щодо схилення його ( ОСОБА_1 ) до відмови від проходження зазначеного вище огляду та диктували необхідні записи; в протоколі відсутні посилання на дані долученого відеозапису, характеристики пристрою, за допомогою якого проводився цей запис, у зв`язку з чим він є неналежним та недопустимим доказом.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку апелянта та його представника на підтримку апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – відмови, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин, установлених в оскаржуваній постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами, та є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №346208 01 жовтня 2022 року о 22 годині 25 хвилин ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував по вул. Новобудівницькій, 15 у с. Мала Перещепина мопедом «Альфа» (без номерного знака) з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу й у медичному закладі. У протоколі апелянт погодився із суттю правопорушення, що ставиться йому у вину та зазначив, що випив пива, після чого керував мопедом (а.с.2).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 01 жовтня 2022 року о 22 годині 25 хвилин ОСОБА_1  по вул. Новобудівницькій, 15 у с. Мала Перещепина керував мопедом «Альфа» без номерного знака та був зупинений поліцією у зв`язку з керуванням ним у порушення вимог ПДР України незареєстрованим у передбаченому законом порядку транспортним засобом і без мотошолому. Сам апелянт на місці події також підтвердив те, що виконував функції водія після вживання ним алкогольною напою (пива). Затим після виявлення поліцією в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійкої ходи та нечіткої мови) апелянт на неодноразову вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку: на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцією, та в закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та наслідки відмови від проходження вказаного огляду. Будь-яких дій щодо схиляння ОСОБА_1 до відмови від огляду, про що йдеться в апеляційній скарзі, працівниками поліції не здійснювалось (а.с.7).
Зазначені вище ознаки алкогольного сп`яніння апелянта відображено й у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння від 01 жовтня 2022 року (а.с.5).
Окрім того, сам ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції також підтвердив те, що керував мопедом без шолому та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, наведені вище докази в їх сукупності безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає.
У свою чергу, місцевий суд правильно критично оцінив показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є знайомими апелянта, про те, що останній не вживав алкоголь, оскільки вони спростовуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, та спрямовані на надання допомоги ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Більше того, ці показання не стосуються предмету доказування в розглядуваній справі з огляду на те, що апелянта притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що є іншим альтернативним видом обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на незалучення працівниками поліції двох свідків при фіксуванні правопорушення, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, є безпідставними, оскільки за змістом ч.2 ст.266, п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, залучення двох свідків здійснюється лише при неможливості застосування технічних засобів відеозапису. У даному ж випадку поліцією забезпечено відеофіксування події адміністративного правопорушення з моменту зупинки ОСОБА_1 і до закінчення складання щодо нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для залучення двох свідків для фіксації правопорушення були відсутніми.
Усупереч доводам апелянта матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. 
Долучений особою, яка складала протокол, технічний носій інформації з відеозаписами був виготовлений у зв`язку із необхідністю запису інформації, що має значення у провадженні про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.
Окрім того, в протоколі наявне посилання на долучений до нього технічний носій інформації з відеозаписами, в той час вимогами ст.256 КУпАП (зміст протоколу про адміністративне правопорушення) не встановлено обов`язку про зазначення в цьому процесуальному документі характеристик приладу, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація, на що посилається ОСОБА_1 . До того ж, вказане не є тією обставиною, що ставить під сумнів зафіксовані за допомогою засобів об`єктивного контролю обставини. Мотивованих та достатніх підстав, які би свідчили про недостовірність чи недопустимість змісту відеозаписів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
       Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_1 є водієм, що підтверджується довідкою САП Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області (а.с.6).
Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2022 року щодо  ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун