ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/11949/22
Провадження № 22-ц/4820/493/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.
ОСОБА_3 зазначила, що 3 травня 2022 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «OPEL Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Хмельницькому та повертаючи ліворуч на регульованому перехресті вул. Шевченка та пл. Вокзальної, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_3 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу на дозволений сигнал світлофора, та вчинив наїзд на неї.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.
В результаті наїзду позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та забійної рани голови. Також їй завдано матеріальних збитків, а саме пошкоджено мобільний телефон і одяг (хустка, штани, светр). Позивачка витратила: 1 200 грн – на ремонт і відновлення мобільного телефону «Lenovo», 800 грн – на ремонт і відновлення одягу, 2 470 грн 36 коп. – на купівлю медичних препаратів (ліків), - а всього 4 470 грн 36 коп.
Крім того, внаслідок ушкодження здоров`я та матеріальних втрат позивачці завдано моральної шкоди, зокрема, вона зазнала душевних страждань, перебувала на стаціонарному лікуванні, втратила працездатність і вживала додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, погіршився стан її здоров`я та змінився спосіб її життя. Розмір завданої позивачці моральної шкоди склав 50 000 грн.
За таких обставин ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 4 470 грн 36 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2022 року в позові відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_3 не довела належними і допустимими доказами заявлених до відшкодування сум як майнової, так і моральної шкоди. Крім того, ОСОБА_3 не скористалася правом на страхове відшкодування завданих збитків у порядку, встановленому Законом України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №1961-ІV).

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , який порушив правила проїзду перехрестя та вчинив наїзд на пішохода  ОСОБА_3 . У справі відсутні дані про наявність у ОСОБА_2  договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового полісу), а тому саме він має відповідати перед позивачкою за завдані збитки. В результаті наїзду ОСОБА_3  отримала тілесні ушкодження та понесла витрати на лікування, зазнала втрат у зв`язку з пошкодженням майна та перенесла душевні страждання. Неправомірними діями відповідача їй завдано майнову та моральну шкоду. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2  не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, не застосував норми статей 23, 1167 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), неправильно витлумачив положення Закону №1961-ІV та не дотримався приписів статей 81, 89 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

3 травня 2022 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «OPEL Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Хмельницькому та повертаючи ліворуч на регульованому перехресті вул. Шевченка та пл. Вокзальної, в порушення п.п. 2.3 «б», 16.2 Правил дорожнього руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_3 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу на дозволений сигнал світлофора, та вчинив наїзд на неї. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та зазнала матеріальних збитків.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню.
З 4 до 10 травня 2022 року ОСОБА_3 перебувала у Комунальному підприємстві «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради на стаціонарному лікуванні. З 12 травня по 9 червня 2022 року ОСОБА_3 продовжила лікування в амбулаторії Комунального підприємства «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Хмельницької міської ради.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
В силу ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як передбачено ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.  Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Із положень ст. 3 Закону №1961-ІV слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, в тому числі внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, якщо це призвело до фізичного болю та страждань.
У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому володілець джерела підвищеної небезпеки зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини, якщо він не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.
Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
У разі виникнення дорожньо-транспортної пригоди з участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої потерпілому завдана майнова шкода, страховик зобов`язаний відшкодувати цю шкоду у межах страхової суми.
Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_3 завдано шкоди.
У справі відсутні будь-які дані про страхування ОСОБА_2 своєї цивільно-правової відповідальності за договором обов`язкового страхування та керування ним забезпеченим транспортним засобом, а тому дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3 не може бути визнана страховим випадком. Також судом не здобуто доказів щодо зобов`язання Моторного (транспортного) страхового бюро України здійснити на користь  ОСОБА_3 страхове відшкодування (регламентну виплату).
Висновок суду першої інстанції щодо права ОСОБА_3 на страхове відшкодування завданих збитків у порядку, встановленому Законом №1961-ІV, є помилковим.
Отже, саме ОСОБА_2 має відповідати перед ОСОБА_3 за завдані збитки.
Із медичної документації (а.с. 17-22, 41) слідує, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_3 виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та забійну рану голови, внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні.
На підтвердження факту понесення витрат на лікування ОСОБА_3 подала суду фіскальні чеки на придбання ліків (а.с. 24-25). Однак ці письмові докази достовірно та об`єктивно не підтверджують необхідність таких витрат, а також понесення їх за рахунок особистих коштів позивачки.
Також у справі відсутні належні та допустимі докази про пошкодження мобільного телефону та одягу ОСОБА_3 під час наїзду, а фотографія мобільного телефону (а.с. 23) не є таким доказом. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення факт пошкодження мобільного телефону та одягу потерпілої беззаперечно не встановлено. До того ж, ОСОБА_3 не надала суду будь-яких доказів щодо понесених нею витрат на ремонт і відновлення пошкоджених речей.
За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ОСОБА_3 не довела факт заподіяння їй майнової шкоди та її розмір, а тому позов у цій частині є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.
Посилання ОСОБА_3 на доведеність указаних вимог та неналежність оцінки зібраних доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
Водночас, вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції припустився помилки.
Докази у справі вказують на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, зокрема, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, відчувала фізичний біль і перебувала на лікуванні, були порушені її нормальні життєві зв`язки та погіршилися відносини з оточуючими людьми, вона вживала додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди суперечить фактичним обставинам справи та чинним нормам закону. В цій частині позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції враховує характер допущеного відповідачем правопорушення, глибину душевних страждань позивачки, позбавлення можливості реалізації нею своїх прав, а також вимоги розумності і справедливості.
Відшкодування ОСОБА_3  моральної шкоди слід визначити у розмірі 10 000 грн.
На думку апеляційного суду, названа сума є належною компенсацією завданої  ОСОБА_3  моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останньої.

3.        Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не дотримався норм чинного законодавства та зробив помилковий висновок про необґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди. В цій частині ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
З ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_3  слід присудити 10 000 грн моральної шкоди.
В іншій частині рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Позов  ОСОБА_3  заявлено з ціною 54 470 грн 36 коп. і задоволено на суму 10 000 грн, тобто на 18,36% (10000?100:54470,36).
Тому з ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути судовий збір: 182 грн 20 коп. – за подання позову (2481?0,4?18,36%) і 273 грн 30 коп. – за подання апеляційної скарги (2481?0,4?150%?18,36%), а всього – 455 грн 50 коп. судового збору (182,20+273,30).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2022 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь  ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) 10 000 гривень моральної шкоди.
Стягнути з  ОСОБА_2 (місце проживання –  АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь держави (одержувач: Головне Управління Казначейства у місті Хмельницькому/ Хмельницький МТГ (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, р/р UA608999980313181206080022775, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) 455 гривень 50 копійок судового збору.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Чевилюк З.А.                
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 34