Дата документу 03.02.2023 Справа № 332/3961/18

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 332/3961/18	Головуючий у 1-й інстанції Федоренко О.І.	
Пр. № 22-ц/807/346/23	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2023 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Дашковської А.В., Подліянової Г.С., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» (далі – КП «Водоканал») до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року КП «Водоканал» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг у розмірі 61805,26 грн. за спожиту воду і послугу водовідведення, судові витрати на загальну суму 1762,00 грн. віднести на відповідачів. 
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, тому за період з 01.03.2011 року по 31.01.2018 року утворилась заборгованість в сумі 61805,26 грн., від сплати якої останні на користь позивача у добровільному порядку ухиляються.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Федоренка О.І. (а.с. 12). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 20-21) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року (а.с. 55) позовні вимоги КП «Водоканал» у цій справі задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь КП «Водоканал» борг по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2011 року по 31.01.2018 року в сумі 61805,26 грн. та судовий збір по 251,71 грн. з кожного.
У серпні 2022 року від відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд заочного рішення суду від 17 січня 2019 року у цій справі (а.с. 78-84), в якій остання просила поновити їй пропущений строк на подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення, переглянути та скасувати заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року, справу призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено суддю суду першої інстанції Ретинську Ю.І. (а.с. 91).
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2022 року (а.с. 156-157) заяву ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Зінченка М.В. про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року у цій справі залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції у цій справі у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 162-171) просила заочне рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог КП «Водоканал» у цій справі відмовити; застосувати строк позовної давності, стягнути з позивача на свою користь судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом у вигляді судового збору у розмірі 2643,00 грн. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Дашковську А.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 177). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою сторони відповідача відкрито 11 листопада 2022 року (а.с. 181), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 182). Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ»  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач КП «Водоканал» подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_1  у цій справі. Інші учасники цієї справи своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_1  у цій справі не скористались. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень). Крім того, у період з 28.12.2022 року по 06.01.2023 року суддя-відповідач перебувала у відпустці. 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення. Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.
Проте із такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.
Так, має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки, як встановлено апеляційним судом із матеріалів цієї справи, конверт із судовою повісткою про виклик на 17 січня 2019 року (дата ухвалення заочного рішення у цій справі) на ім`я відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 повернувся до суду першої інстанції із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 51). 
Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі ЄУН 752/11896/17-ц, приписи ЦПК України…не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. 
Крім того, відповідно до ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про…відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
І відповідач  ОСОБА_1 , як апелянт, обґрунтовувала свою вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у тому числі такою підставою (а.с. 167-168).
Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що всі нарахування плати за централізоване водопостачання та водовідведення по квартирі АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_3 ) КП «Водоканал» в силу вимог закону у вищезазначений період нарахування заборгованості з 01.03.2011 року по 31.01.2018 року здійснювало відповідачам, у тому числі відповідачу  ОСОБА_1 , як зареєстрованим у цій квартирі особам (а.с. 13-19, пояснення позивача на заяву відповідача про перегляд заочного рішення а.с. 118-120), відповідно до норм водоспоживання, встановлених рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради.
Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. 
Оскільки, відповідачі у цій справі, у тому числі відповідач ОСОБА_1 , належними допустимими доказами (довідка відповідного державного органу реєстрації про реєстрацію місця проживання тощо) у цій справі не підтвердили той факт, що у вищезазначений період нарахування заборгованості вони були зареєстровані в іншій квартирі та здійснювали оплату послуг КП «Водоканал» по останній (іншій квартирі), про що завчасно було повідомлене ними КП «Водоканал». 
Акт від 12.09.2022 року ОСББ «ОРХІДЕЯ 20-Б» (копія додана відповідачем ОСОБА_1 до її заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення у суді першої інстанції а.с. 86), яке зареєстровано лише 09.06.2016 року (інформація в загальному доступі в Інтернет), за змістом якого відповідач  ОСОБА_1  начеб - то з січня 2011 року проживала за адресою: АДРЕСА_3 , може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі в частині інформації після державної реєстрації ОСББ «ОРХІДЕЯ 20-Б», тобто після 09.06.2016 року. 
Проте, в цьому акті ОСББ взагалі не указано взагалі про те, по який саме час  ОСОБА_1  проживала за адресою: АДРЕСА_3 після 09.06.2016 року. 
Крім того, цим актом виключно про проживання у певний період часу за іншою адресою відповідача ОСОБА_1  не спростовується факт належності цього відповідача у цій справі за вищезазначеним позовом КП «Водоканал».
Оскільки, якщо, навіть, виходити із дійсності викладеної у ньому інформації, яка при вище встановлених апеляційним судом обставинах дати утворення ОСББ викликає сумнів, цей акт не спростовує факт зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , і не позбавляє права КП «Водоканал» нараховувати їй плату за централізоване водопостачання та водовідведення у період нарахування заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідача  ОСОБА_1  - не звільняє від обов`язку її оплати.
Оскільки, відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1  не надали суду у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів того, що вони у будь-який період нарахування вищезазначеної заборгованості звертались до КП «Водоканадл» із повідомленням про тимчасову відсутність або проживання зареєстрованих осіб за іншою адресою та надавали КП «Водоканал» належні, допустимі докази останнього (рішення суду про встановлення факту проживання відповідачів за іншою адресою тощо) на виконання вимог п. 29 Правил від 21.07.2005 року № 630.
Так як за змістом останнього споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його /їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). 
Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є: власник, споживач, виконавець, виробник, відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Споживач згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 66, 67, 68 ЖК України, та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації.
Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням з договору найму житлового приміщення.
Як вбачається з розрахунку КП «Водоканал» по особовому рахунку НОМЕР_1 по квартирі: АДРЕСА_2 (а.с.5-7) відповідачі фактично отримували послуг позивача з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2011 року по 31.01.2018 року більше, ніж оплатили. 
Заборгованість відповідачів у вказаний період, яку просив позивач стягнути з солідарно відповідачів у цій справі, складає 61805,26 грн. (позов а.с. 3, розрахунок заборгованості а.с. 5-7).
Відповідачі у добровільному порядку ухиляються від сплати цієї заборгованості на користь позивача, тому суд має стягнути заборгованість з відповідачів на користь позивачів у цій справі за рішенням суду.
Оскільки, обов`язок відповідачів, як споживачів, по оплати фактично отриманих ними послуг позивача з централізованого водопостачання та водовідведення, як послуг за житлово-комунальні послуги, закріплений у ЖК України (ст.ст. 64, 67-68).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги
Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб проживаючих за вказаною адресою.
Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630 та типового договору зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем).
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2018 року у справі ЄУН 332/1574/18 (копія а.с. 4) у видачі судового наказу за заявою КП «Водоканал» про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 боргу по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01.03.2011 року по 31.01.2018 року у сумі 61805,26 грн. відмовлено на підставі ст. 169 ч. 1 п. 5 ЦПК України (з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою).
Відповідач ОСОБА_1  вперше у суді першої інстанції у цій справі в заяві про перегляд заочного рішення в силу встановлених апеляційним судом об`єктивних (незалежних) від неї поважних причин (необізнаність про наявність справи у суді, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні - а.с. 83) та у подальшому в апеляційному суді в апеляційній скарзі (а.с. 168-169, п. 2 прохальної частини апеляційної скарги а.с. 170) заявила про застосування позовної давності, тому апеляційний на виконання вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України має розглядати дану справу з урахуванням цієї заяви відповідача. 
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1,ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Згідно з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Апеляційним судом встановлено, що у цій справі відсутні, передбачені ст. 264 ЦК України, обставини (підстави) для переривання строку позовної давності для стягнення заборгованості відповідачів на користь позивача за період з 01.03.2011 року по 31.07.2014 року.
Оскільки, у цей період мала місце лише одна проплата відповідачів у березні 2011 року у розмірі 150,00 грн., яка не перевищує щомісячне нарахування 641,84 грн., а наступна проплата мала місце у лише у серпні 2014 року у розмірі 100,00 грн., тобто поза межами 3-х років з останньої проплати, і також не перевищує розмір щомісячного нарахування 758,00 грн., а тому не може свідчити про часткове визнання боргу відповідачами за попередній період з 01.03.2011 року по 31.07.2014 року.
КП «Водоканал» у травні 2018 року зверталось до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі всіх відповідачів всієї вищезазначеної заборгованості за період з 01.03.2011 року по 31.01.2018 року у сумі 61805,26 грн. (справа ЄУН 332/1574/18). Проте, йому було відмовлено у видачі судового наказу ухвалою від 29 травня 2018 року (копія а.с. 4) на підставі ст. 165 ч. 1 п. 5 ЦПК України (з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги).
І таке звернення позивача (заява про видачу судового наказу) теж не свідчить про переривання строку позовної давності у період нарахування заборгованості відповідачів у цій справі.
Оскільки, згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі ЄУН 712/8916/17, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, остання вважала, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч. 2 ст. 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.
Велика Палата Верховного Суду  при розгляді справи ЄУН 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд дійшов висновку про те, що обґрунтованими та заявленими у межах позовної давності у цій справі є позовні вимоги позивача КП «Водоканал» про солідарне стягнення з відповідачів боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2014 року по 31.01.2018 року на загальну суму 32244,78 грн.
Оскільки, у цьому періоді є часткові проплати відповідачів виключно щомісячної заборгованості (а.с. 6-7), які свідчать про визнання виключно щомісячного боргу у цей період, у тому числі той за період з 01.08.2014 року по 30.11.2015 року, що у тому числі перевищує 3 (три) роки позовної давності з дати подачу позову позивачем у цій справі у листопаді 2018 року (а.с.3).
Розрахунок: 
-серпень 2014 року нарахування 758,70 грн. – проплата 100,00 грн. = 658,70 грн.+ вересень 2014 року нарахування 734,22 грн. – проплата 300,00 грн. = 434,22 грн. + жовтень 2014 року нарахування 758,70 грн. – проплата 000,00 грн. = 758,70 грн. + листопад 2014 року нарахування 734,20 грн. – проплата 100,00 грн. = 634,20 грн. + грудень 2014 року нарахування 758,70 грн. – проплата 100,00 грн. = 658,70 грн. + січень 2015 року нарахування 758,69 грн. – проплата 100,00 грн. = 658,69 грн. + лютий 2015 року нарахування 685,27 грн. – проплата 100,02 грн. = 585,25 грн. + березень 2015 року нарахування 758,69 грн. – проплата 00,00 грн. = 758,69 грн. + квітень 2015 року нарахування 734,22 грн. – проплата 000,00 грн. = 734,22 грн. +травень 2015 року нарахування 758,69 грн. – проплата 200,02 = 558,67 грн. +червень 2015 року нарахування 668,93 грн. – проплата 200,01 = 468,92 грн. + липень 2015 року нарахування 691,23 грн. – проплата 200,00 = 491,23 грн. +серпень 2015 року нарахування 691,23 грн. – проплата 200,01 = 491,22 грн. +вересень 2015 року нарахування 936,10 грн. – проплата 200,02 = 736,08 грн. + жовтень 2015 року нарахування 967,30 грн. – проплата 200,02 = 767,28 грн. + листопад 2015 року нарахування 936,10 грн. – проплата 200,02 = 736,08 грн.  + грудень 2015 року нарахування 967,30 грн. – проплата 00,00 грн. = 967,30 грн. + січень 2016 року нарахування 998,84 грн. – проплата 200,02 грн. = 798,82 грн. + лютий 2016 року нарахування 1019,46 грн. – проплата 200,00 грн. = 819,46 грн. + березень 2016 року нарахування 1089,78 – проплата 200,00 грн. = 889,78 грн. + квітень 2016 року нарахування 1054,62 грн. – проплата 200,00 грн. = 854,62 грн. + травень 2016 року нарахування 1089,78 грн. – проплата 200,00 грн. = 889,78 грн. + червень 2016 року нарахування 1054,62 грн. – проплата 250,00 грн. = 804,62 грн. + липень 2016 року нарахування 1057,77 грн. – проплата 250,00 грн. = 807,77 грн. + серпень 2016 року нарахування 1057,77 грн. – проплата 250,00 грн. = 807,77 грн. + вересень 2016 року нарахування 1023,65 грн. – проплата 250,00 грн. = 773,65 грн. + жовтень 2016 року нарахування 1057,77 грн. – проплата 250,00 грн. = 807,77 грн. + листопад 2016 року нарахування 1023,65 грн. – проплата 200,00 грн. = 823,65 грн. + грудень 2016 року нарахування 1057,77 грн. – проплата 200,00 грн. = 857,77 грн. + січень 2017 року нарахування 1057,77 грн. – проплата 300,00 грн. = 757,77 грн. +  лютий 2017 року нарахування 1061,56 грн. – проплата 300,00 грн. = 761,56 грн. + березень 2017 року нарахування 1175,30 грн. – проплата 300,00 грн. = 875,30 грн. + квітень 2017 року нарахування 1189,67 грн. – проплата 500,00 грн. = 689,67 грн. + травень 2017 року нарахування 1276,60 грн. – проплата 500,00  грн. = 776,60 грн. + червень 2017 року нарахування 1235,41 грн. – проплата 300,00  грн. = 935,41 грн. + липень 2017 року нарахування 1276,60 грн. – проплата 300,00 грн. = 976,60 грн. + серпень 2017 року нарахування 1276,60 грн. – проплата 00,00 грн. = 1276,60 грн. + вересень 2017 року нарахування 1235,41 грн. – проплата 300,00 грн. = 935,41 грн. + жовтень 2017 року нарахування 1276,60 грн. – проплата 200,00 грн. = 1076,60 грн. + листопад 2017 року нарахування 1233,03 грн. – проплата 700,00  грн. = 533,03 грн. + грудень 2017 року нарахування 1239,69 грн. – проплата 400,00  грн. = 839,69 грн. + січень 2018 року нарахування 1276,93 грн. – проплата 500,00  грн. = 776,93 грн.
Відповідачі у цій справі не надали апеляційному суду доказів того, що ними було здійснено будь-які інші проплати будь-якої заборгованості за вищевказаний спірний період на користь позивача у добровільному порядку після подачі вищезазначеного позову у цій справі і станом на час перегляду цієї справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а заочне рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов КП «Водоканал» слід задовольнити частково, стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8  на користь КП борг по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2014 року по 31.01.2018 року на загальну суму 32244,78 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 10, 13 ЦПК України в разі часткового задоволення апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1 , та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах:
- КП «Водоканал» має право на стягнення солідарно з відповідачів у цій справі судового збору за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі 919,26 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позову, сплачений КП «Водоканал», у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 1-2) * сума задоволених позовних вимог КП «Водоканал» 32244,78 грн./сума заявлених позовних позивача 61805,26 грн.)/7 відповідачів = по 131,32 грн. з кожного з відповідачів окремо;
- також, відповідач  ОСОБА_1  має право на стягнення з КП «Водоканал» судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1264,11 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу апеляційної скарги, сплачений відповідачем, у розмірі 2643,00 грн. (а.с. 176) *сума позовних вимог позивача, в яких відмовлено 29560,48 грн. (заявлені вимоги 61805,26 грн. – задоволені вимоги 32244,78 грн.)/заявлені вимоги 61805,26 грн.);
- звідси, з урахуванням вимог ст. 141 ч. 10 ЦПК України різниця судового збору на користь відповідача ОСОБА_1  з позивача КП «Водоканал» у цій справі складає 1132,79 грн. (розрахунок: 1264,11 грн. – 131,32 грн.грн.).
Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 141, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року у цій справі скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позов Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити частково. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства «Водоканал» (код ЄДРПОУ 03327121) борг по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2014 року по 31.01.2018 року на загальну суму 32244,78 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства «Водоканал» (код ЄДРПОУ 03327121) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору у загальному розмірі 787,92 грн. по 131,32 грн. з кожного із відповідачів окремо.
Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» (код ЄДРПОУ 03327121) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1132,79 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 03.02.2023 року.
Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Дашковська А.В.	Подліянова Г.С.