Ухвала
 
23 грудня 2022 року
м. Київ
справа № 522/9082/21
провадження № 61-12706ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , 
в інтересах якого діє адвокатеса Серебрій Галина Григорівна, на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 21 вересня 2021 року 
та постанову Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» 
про зобов`язання вчинити дії, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ»), в якому просив:
- зобов`язати відповідача виконати постанову Верховного суду України 
від 20 січня 2021 року (справа №522/18387/17);
- поновити ОСОБА_1 на посаді радника директора з управління персоналом ДП «МТП «Чорноморськ»;
- визнати незаконним наказ ДП «МТП «Чорноморськ» від 05 березня 
2021 року № 58-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12 вересня 2017 року по 21 травня 2021 року включно у розмірі 1 379 828,32 грн, 
який визначено без відрахування податків та обов`язкових платежів;
- стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди;
- стягнути судові витрати у розмірі 11 350 грн та витрати на правничу допомогу - 24 000 грн.
Приморський районний суд міста Одеси своїм рішенням від 21 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.
Одеський апеляційний суд своєю постановою від 10 жовтня 2022 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 21 вересня 
2021 року залишив без змін.
18 грудня 2022 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , 
в інтересах якого діє адвокатеса Серебрій Г. Г., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 21 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року.
Касаційна скарга на вищевказані судові рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Серебрій Г. Г., порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року отримано представником заявника 21 листопада 2022 року, що підтверджується скриншотом про розсилку процесуальних документів.
Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Серебрій Г. Г., вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення «Воловік проти України», заява № 15123/03, від 06 грудня 2007 року).
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що вона може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню.
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови 
у відкритті касаційного провадження немає.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах).
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Серебрій Галина Григорівна, про поновлення строку 
на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Серебрій Галина Григорівна, строк на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду міста Одеси від 21 вересня 
2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 
2022 року 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Приморського районного суду міста Одеси цивільну справу 
№ 522/9082/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про зобов`язання вчинити дії, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. Ю. Мартєв
В. В. Сердюк