ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/351/23 Справа № 210/3736/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/3736/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,   апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2  на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року, яке ухвалене суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 лютого 2022 року,- 

       ВСТАНОВИВ:        

       У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом примусового виселення.
Позов мотивовано тим, що 20.02.2009 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист №2-585 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів. 26.05.2021 року відбулися прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна – квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала відповідачу ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості по аліментах, яка, на травень 2021 року, становила більше 200 000,00 гривень. 
За результатами прилюдних торгів, позивач ОСОБА_1 був визнаний переможцем. Отримавши Акт державного виконавця про проведенні електронні торги та 31.05.2021 року, він зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
05.06.2021 року з метою ознайомлення з придбаним майном та врегулювання питання щодо звільнення квартири, позивач прибув до вищевказаної квартири, яка раніше належала відповідачу. Двері відкрив відповідач ОСОБА_2 , вони зайшли до квартири, позивач повідомив відповідача про його право власності на вказану квартиру та намагався домовитися про добровільне звільнення житла, пропонував допомогу у перевезенні речей. Відповідач не визнавав право власності позивача, в зв`язку з чим позивач викликав співробітників поліції. Цього ж дня позивач змінив у присутності відповідача замок на вхідних дверях, залишив відповідачу запасні ключі, попросив протягом місяця звільнити квартиру. 
09.06.2021 року позивач не зміг потрапити до квартири, оскільки відповідач змінив вхідний замок, а двері відкривати відмовився. 
У той же день, 09.06.2021 року позивач подав до Металургійного відділення поліції заяву щодо вчинення відповідачем самоуправства. Потім, 23 червня 2021 року позивач повторно намагався потрапити до своєї квартири, з ним був державний виконавець та поняті, проте, відповідач не впустив їх до квартири. 
23 червня 2021 року позивач, як власник житла, уклав договір з АТ «Криворіжгаз» щодо поставки газу на квартиру, 30 червня 2021 року представники АТ «Криворіжгаз» разом з позивачем намагались потрапити до квартири для проведення повірки лічильника газу. Відповідач не допустив ні позивача, ні представників АТ «Криворіжгаз» до повірки лічильника про що було відповідний акт про не допуск. 
Позивач вважає, що йому, як власнику житла, колишній власник – відповідач у справі, вчиняє перешкоди у реалізації права власності, у зв`язку з чим просив суд усунути власнику житла ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності, шляхом примусового виселення колишнього власника – ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом примусового виселення, - задоволено.
Виселено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_3 , без надання іншого житлового приміщення.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , сплачений судовий збір у сумі 908,00 гривень.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.
ОСОБА_2 заперечує наявність заборгованості у понад 200 000,00 гривень, надавши до Металургійного ВДВС копії банківських чеків по сплаті аліментів у 2013-2019 роках на загальну суму 203 137,00 грн., тобто, на думку позивача, при такій сплаті не може бути боргу у розмірі понад 200 000,00 грн.
На теперішній час, у Дзержинському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядається скарга ОСОБА_2 на незаконні дії державного виконавця, який, на думку відповідача, провів незаконні прилюдні торги з реалізації належної йому квартири.
Вважає, що суд першої інстанції повинен був зупинити розгляд справи до вирішення скарги. 
Вказує, що суд першої інстанції не дослідив докази та доводи відповідача та позбавив його єдиного житла де він проживає з родиною.
У відзиві на апеляційну скаргу, який подано з порушенням вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України (до відзиву не додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи), а тому останній не враховується колегією суддів, позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача,  відповідача  ОСОБА_2  та його представника адвоката Умріхіна  О.В., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що, згідно Свідоцтва від 31 травня 2021 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. у реєстрі за №857, відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі Акта про проведені електронні торги, складеного ОСОБА_3 , державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) 31 травня 2021 року, посвідчено, що ОСОБА_1 , належить на праві власності квартира, яка розташована на третьому поверсі 4-5 поверхового житлового будинку, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 238 910, 00 гривень, що раніше належала ОСОБА_2 , на підставі договору дарування квартири, посвідченого Донченко В.Л., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу 24 вересня 2015 року, за реєстровим №1247 та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 вересня 2015 року, номер запису права власності:11313284, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 733081712110. (а.с.5)
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259118946 від 31.05.2021 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_6 , зазначений ОСОБА_1 . Підстави для державної реєстрації: свідоцтво, серія та номер: реєстр №857, видавник: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Є.М. (а.с. 5)
Згідно Акту №051 від 25 листопада 2021 року складеного комісією у складі мешканців будинку АДРЕСА_7 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , зазначають, що склали цей акт про те, що: ОСОБА_7 з чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_8 мешкають за адресою: АДРЕСА_6 , але не зареєстровані (а.с. 88).
Відповідно Довідки №4230 від 09.06.2021 року, виданої за підписом заступника завідувача Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Шевченко О., за відомостями, що містять в реєстрі територіальної громади міста Кривого Рогу наявна інформація за адресою: АДРЕСА_6 , станом на 09.06.2021 року, зареєстровані особи відсутні (а.с. 84).
З Листа вих. №3992 від 14.07.2021 року, виданого за підписом начальника відділу реєстрації місця проживання громадян Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради Скриги Т., за відомостями що містяться в Реєстрі територіальної громади міста Кривого Рогу, Реєстрів територіальних громад, сформованому на офіційному сайті Державної міграційної служби України, картотеці з питань реєстрації фізичних осіб відділу реєстрації місця проживання громадян, за адресою: АДРЕСА_8 , зареєстровано місце проживання наступних осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.85).
Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання №10519/9305 від 24.11.2021 року, виданої за підписом завідувача відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Зав`ялової Е., з 26.10.1998 року по теперішній час ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с. 46).
Задовольняючи повністю позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є боржником за виконавчим провадженням, за яким спірне майно було продано на прилюдних торгах у рахунок погашення боргу за аліментами, не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , спільним побутом із ним не пов`язаний, тобто, проживання та користування житлом ОСОБА_2 перешкоджає власнику у здійсненні права власності на належне йому майно. Суд першої інстанції врахував співрозмірність та баланс інтересів між правом позивача реалізувати своє право власності в повному об`ємі, тобто, поліпшити свої та своїх близьких житлові права за рахунок отриманого у власність квартири та право відповідача на житло, яке він втратив з власної винної поведінки, пов`язаної із борговими зобов`язаннями та наявності у відповідача іншого житлового приміщення, в якому він зареєстрований з 1998 року. Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням принципів та засад цивільного судочинства, висновків ЄСПЛ та Верховного Суду, вважав позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення колишнього власника ОСОБА_2 з квартири, без надання іншого житла, обґрунтованими та такими, що переслідують законну мету.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.  Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.  Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які  мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Установлено, що 31 травня 2021 року відбулися прилюдні торги з реалізації нерухомого майна – квартири, яка розташована на третьому поверсі 4-5 поверхового житлового будинку, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , про що державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гольськовим М.О. складено Акт про проведені електронні торги, на підставі якого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. видано Свідоцтва від 31 травня 2021 року, яке зареєстроване у реєстрі за №857, про належність цього майна на праві власності ОСОБА_1 (а.с.5)
ОСОБА_11  квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , не була іпотечним майном, а була реалізована державним виконавцем в межах виконавчого провадження.
Установивши, що ОСОБА_1 , як новий власник, який придбав спірну квартиру в установленому законом порядку на прилюдних торгах, не може користуватися своєю власністю, оскільки ОСОБА_2 , який втратив право користування спірним житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням, відмовляється виселятися з нього, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушене право позивача, як нового законного власника спірної квартири, підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення  ОСОБА_2 із належної позивачу на праві власності квартири, яке відповідач займає без законних на те підстав.
Відповідач ОСОБА_2 є боржником за виконавчим провадженням, за яким спірне майно було продано на прилюдних торгах у рахунок погашення боргу по аліментам, не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із ним не пов`язаний, тому суд дійшов правильного висновку про усунення перешкод власнику у здійсненні права власності, шляхом виселення відповідача зі спірного житла.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_2 заперечує наявність заборгованості за виконавчим провадженням у розмірі понад 200 000,00 гривень та, на теперішній час, у Дзержинському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядається скарга ОСОБА_2 на незаконні дії державного виконавця, який, на думку відповідача, провів незаконні прилюдні торги з реалізації належної йому квартири, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки не спростовують факту незаконного користування останнім спірним житловим приміщенням на теперішній час.
При цьому, посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції повинен був зупинити розгляд справи до вирішення скарги на дії державного виконавця є помилковим, адже правові підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, які визначено статтею 251 ЦПК України, в даному випадку відсутні.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив докази та доводи відповідача та позбавив його єдиного житла де він проживає разом з родиною, колегією суддів не приймаються, адже, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 10 грудня 2020 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований 03 лютого 2011 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17, а тому не можна прийняти, як належний та допустимий доказ Акт №051 від 25 листопада 2021 року, згідно якого ОСОБА_7 з чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_8 мешкають за адресою: АДРЕСА_6 , але не зареєстровані (а.с. 88).
При цьому, згідно листа начальника відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради Скриги Т. за вих. №3992 від 14.07.2021 року, за відомостями що містять в Реєстрі територіальної громади міста Кривого Рогу, Реєстрів територіальних громад, сформованому на офіційному сайті Державної міграційної служби України, картотеці з питань реєстрації фізичних осіб відділу реєстрації місця проживання громадян, за адресою: АДРЕСА_8 , зареєстровано місце проживання наступних осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.85), що спростовує твердження відповідача про те, що спірна квартира є єдиним житлом його родини, зокрема, дружини та неповнолітньої дитини.
Згідно ж Довідки про реєстрацію місця проживання №10519/9305 від 24.11.2021 року, з 26.10.1998 року по теперішній час, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с. 46), що безумовно свідчить про наявність у нього права користування цією квартирою та спростовує його твердження про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_6 , є його єдиним житлом.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2  – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: