КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 761/16509/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3488/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
23 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.
                  секретар - Ольшевський П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення коштів, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва  від 22 серпня 2022 року,
 
встановив:
у серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, я кому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 1 500 грн., сплачених ним за зберігання належного йому автомобіля на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року було відмовлено у відкритті провадження у справі.
Не погоджуючись із ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що в межах кримінального провадження за фактом скоєння ним ДТП належний йому автомобіль марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом і передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів. Вказував, що ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року арешт автомобіля було скасовано і він прибув на майданчик з метою отримання транспортного засобу. Зазначав, що хоча чинним законодавством визначено, що витрати, пов`язані зі зберіганням речей, здійснюються за рахунок державного бюджету, він був вимушений сплатити грошові кошти в розмірі 1 500 грн. за зберігання автомобіля на майданчику. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказані витрати з посиланням на положення ст. 512, 518, 526 ЦК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року було відмовлено у відкритті провадження у справі.
Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, є процесуальними витратами, пов`язаними з розглядом кримінального провадження, а тому вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Стаття 19 ЦПК України визначає, що у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
В даному випадку зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути на його користь грошові кошти, які були сплачені ним замість відповідача, а також стверджує про те, що відповідні кошти були сплачені ним у зв`язку з небезпекою втрати права на майно - належний йому автомобіль, а отже до нього перейшло право кредитора.
Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були.
Позивач, при зверненні до суду з позовом, зазначав про виникнення між ним та відповідачем цивільних правовідносин внаслідок виконання ним обов`язку ГУ НП в Київській області щодо оплати зберігання автомобіля.
Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
      Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, суд
 
постановив: 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2023 року.
 
Головуючий
 
Судді