Номер провадження: 22-ц/813/4385/23 
Справа № 523/14234/20
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Ігнатенко П. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Головуючого                        Ігнатенко П.Я.
Суддів:                          Воронцової Л.П.
                                             Полікарпової О.М.
При секретарі                Кузьміч Г.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: Одеський орден «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю завод «Продмаш», товариство з обмеженою відповідальністю «Темп плюс сервіс», товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-ПЛЮС+», мале приватне підприємство «З.С.В.», про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів, -

                                       в с т а н о в и в :
       У вересні 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що нею було отримано в дар частку в квартирі АДРЕСА_1 . Ця квартира була приватизована попереднім власником ОСОБА_2 . Одеський орден “Знак пошани” завод продовольчого машинобудування- підприємство з колективною власністю завод “Продмаш” та ТОВ “Темп плюс сервіс” звернулись із позовом до сусіда позивачки ОСОБА_3 - добросовісного набувача частки в кв. АДРЕСА_2 , про скасування права власності на частку в квартирі із реєстрацією права власності на вказану частку в квартирі за заводом “Продмаш” з посиланням на незаконність приватизації. Своє право вимоги завод підтверджує рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року “Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу “Продмаш”. Згідно з вказаним рішенням завод “Продмаш” вважає себе власником будинку АДРЕСА_3 . Згідно Реєстру прав на нерухоме майно в графі підстава виникнення права власності вказано саме рішення виконкому №234 від 19.04.1991 року. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію права власності заводу «Продмаш» - 12.07.2004 року. Однак на той момент вказане рішення виконкому від 19.04.1991 року вже було скасовано рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №49 від 22.01.1993 року, яке в свою чергу було оспорено заводом “Продмаш” та якому відмовлено в зв`язку з пропуском строку позовної давності. 
       Позивачка посилається на те, що їй не було відомо про наявність вказаних рішень виконкому, однак її права порушені рішенням №234 від 19.04.1991 року, на підставі якого зареєстровано право власності заводу “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” на будинок АДРЕСА_3 , в цьому будинку їй на праві власності належить 536/1000 квартири АДРЕСА_4 . В позові зазначено, що рішення №234 суперечить закону України “Про приватизацію державного майна” та може позбавити позивачку права власності на приватизовану квартиру.
       На цій підставі ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року “Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу “Продмаш”.
         10 листопада 2022 року Суворовський районний суд м.Одеси ухвалив у зазначеній справі рішення про відмову у задоволенні позову.
       Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
       Просить врахувати рішення Господарського суду Одеської області та ухвалу Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі №916/1107/19, яким відмовлено заводу “Продмаш” у скасуванні рішення №49 від 22.01.1993 року, яким скасовано рішення №234. Звертає увагу, що рішення суду ухвалюється Іменем України, набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. Отже, дозвіл на правову реєстрацію будинків за заводом є скасованим з 22.01.1993 року. Вважаючи оскаржене рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року “Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу “Продмаш” незаконним, просить його скасувати. Склад відповідачів, на думку скаржника, є відповідним, оспорюється рішення виконкому та до законності його прийняття завод “Продмаш” відношення не має, а тому не є належним відповідачем. Скаржник вважає, що суд першої інстанції незаконно розглянув справу у спрощеному провадженні.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції , дійшовши висновку про те, що склад відповідачів є неналежним, відмовив у задоволенні позову. 
Судова колегія погоджується із таким висновком. 
Згідно чинної постанови Одеського апеляційного суду від 04.11.2021 року, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 04 квітня 2022 року (справа №523/15572/16-ц) за позовом Одеського Ордена “Знак пошани” заводу продовольчого машинобудування “Продмаш” до ОСОБА_4 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕМП ПЛЮС СЕРВІС», Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла», встановлено, що 27 липня 1990 року завод «Продмаш» придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_3 , що підтверджується державним актом про викуп майна державного орендного підприємства Одеського заводу «Продмаш» (т.1 а.с.234зв.-238). 
Згідно рішення Суворовської районної ради народних депутатів від 19.04.1991 року №234 зареєстровано в ОМБТІ будинок за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.42-43).
Згідно договору дарування від 31.07.2013 року ОСОБА_1 отримала в дар 536/1000 частин квартири АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 19-20).
Оспорюючи рішення виконкому №234 від 19.04.1991 року, на підставі якого зареєстровано право власності заводу “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” на житловий будинок АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 зазначила, що оскаржене рішення виконкому ставить під сумнів захист її права власності на кв. АДРЕСА_4 у вказаному будинку.
Отже, позивачкою фактично оспорюється право власності заводу “Продмаш” на житловий багатоквартирний будинок.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено про те, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. 
       Також у постанові Верховного Суду від 16.02.2022 року , справа № 464/6314/17, викладена правова позиція про те, що оскільки внаслідок задоволення вимог позивача може бути скасоване рішення органу місцевого самоврядування, яке є підставою виникнення права власності на нерухоме майно у певних осіб, останні мають бути співвідповідачами у справі. 
Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом, а тому при новому розгляді справи апеляційному суду слід перевірити питання щодо складу осіб, які беруть участь у розгляді справи.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 523/243/17 (провадження № 61-43627св18).
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша-друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.
Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 всупереч положенням статей 51, 175 ЦПК України, не зазначила відповідачем особу, прав та інтересів якої безпосередньо стосується ухвалене судове рішення, що призвело б до вирішення спору з неналежним складом учасників.
Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків заводу «Продмаш», право власності якого стосується оспорене рішення, а отже такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третіми особами, які в такій ситуації мають бути залучені співвідповідачами, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції обставини справи, підтверджують, що спір виник між позивачем та заводом “Продмаш”, право власності якого на будинок АДРЕСА_3 ,- оспорюється даним позовом. При цьому завод “Продмаш” приймав участь у розгляді справи в якості третьої особи.
За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно відмовив у зв`язку з неналежним суб`єктним складом, тобто неналежним складом відповідачів. 
Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у задоволенні позову ґрунтується на матеріалах справи, відповідає вимогам закону і фактичним обставинам справи.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо належного суб`єктного складу учасників справи є необґрунтованими, оскільки завод «Продмаш» не залучений в якості відповідача, а процесуальний статус третьої особи є суттєво відмінним. Лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати спір по суті.
Також не заслуговують на увагу доводи скаржника про необхідність скасування рішення суду в зв`язку з розглядом справи у спрощеному провадженні. Так, в ухвалі про відкриття провадження від 12.10.2020 року, суд першої інстанції зазначив про розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомленням (викликом) сторін, однак фактично сторони не були обмежені в реалізації своїх процесуальних прав, проведено підготовче судове засідання та відповідно до вимог ст. 200 ЦПК України ухвалою суду від 23.09.2022 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті; сторони надавали докази, заявляли клопотання, приймали участь в судових засіданнях. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Керуючись ст.ст.374,375,382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28.02.2023 року.

Головуючий                                                                         П.Я.Ігнатенко

Судді:                                                                         Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова