ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1368/23 Справа № 932/8692/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, –

ВСТАНОВИЛА:

       У липні 2020 року ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" звернулось до суду з вищевказаним позовом (т. 1 а.с. 1-3), в обґрунтування якого посилалось на те, що 19.04.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір страхування наземного транспорту № 353/17-Т/Дп/01, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_3 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Аudi А6», державний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
06.08.2017 року на пр. Поля, 33 в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Аudi А6», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу «Toyota Avensis», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Згідно з постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «Toyota Avensis», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .
Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Аudi А6», державний номер НОМЕР_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно зі звітом № 15081700 від 22 серпня 2017 року, склала 834 148,49 грн, що перевищує 70% дійсної вартості на момент укладання договору і згідно з п. 31.5 Договору є конструктивною загибеллю.
Розмір страхової суми – 820 000 грн, розмір придатних залишків 229 000 грн, розмір франшизи – 41 000 грн.
Відповідно до умов страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало ОСОБА_3 витрати на ремонт автомобіля в сумі 550 000 грн (820 000 грн – 229 000 грн – 41 000 грн).
Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Avensis», державний номер НОМЕР_2 була застрахована АТ «СГ «ТАС» (поліс № АК/2470889) ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства.
АТ «СГ «ТАС» відшкодували ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 100 000 грн – відповідно до ліміту, встановленого полісом № АК/2470889. 
Невідшкодованою залишилася сума збитку розмірі 450 000 грн, яку з посиланням на ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України позивач просить суд стягнути з винної особи ОСОБА_1 . 
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2022 року позовні вимоги ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" борг у сумі 450 000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" судовий збір у розмірі 6 750 грн (т. 1 а.с. 146-152).
       В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального та матеріального права, не повно з`ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказав, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду (т. 2 а.с. 2-7).
       ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" не скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду — без змін, з наступних підстав.
       В порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Як встановлено судом першої інстанції, 06.08.2017 року у місті Дніпрі на пр. Поля, 33 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Audi A6» номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_4 та належного на праві власності ОСОБА_3 , свідоцтво по реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіля «Toyota Avensis» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . 
Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.09.2017 року (справа № 203/3062/17, провадження № 3/0202/2178/2017) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП (т. 1 а.с. 16).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Avensis» номерний знак НОМЕР_2 забезпечена в АТ «СГ ТАС» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК № 2470889. Згідно полісу № АК № 2470889 ліміт відповідальності АТ «СГ ТАС» за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн.
19.04.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 353/17-Т/Дп/01, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_3 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Аudi А6», державний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Загальна страхова сума 820 000 грн (п. 10 Договору). Відповідно до п. 27.8 при повній загибелі ТЗ (п. 31.5 Договору) страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми вказаної в розділі 10 цього Договору (з урахуванням умов п. 27.22 Договору) за вирахуванням вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи. Страховий платіж 45 346,00 грн (п. 11 договору). Відповідно до п. 14 порядок сплати страхового платежу: 19.04.2017 року за період з 19.04.2017 до 18.10.2017 – 22 673,00 грн. та 19.10.2017 року за період з 19.10.2017 до 18.04.2018 року – 22 673,00 грн (т. 1 а.с. 6-10).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.08.2017 року в м. Дніпрі на пр. О. Поля, б. 33 автомобіль «Аudi А6», державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.
Згідно зі Звітом № 15081700 від 22.08.2017 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, у зв`язку з аварійним пошкодженням, спричинених автомобілю «Аudi А6», державний номер  НОМЕР_1 , наданого ПП «Центр судових експертиз і оцінки», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Аudi А6», державний номер  НОМЕР_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди вартість відновлювального району складає 834 148,49 грн. Вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, спричинена власнику автомобіля «Аudi А6», державний номер  НОМЕР_1 на час проведення дослідження складає 825 937,36 грн. Відновлювати транспортний засіб економічно не вигідно. Придатні залишки – 229 000,00 грн (т. 1 а.с. 17-39).
19 квітня 2017 року ОСОБА_3 подала заяву на страхування до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (т. 1 а.с. 10 зв.).
06.08.2017 року ОСОБА_3 подала до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу вх. № 070817-06у (т. 1 а.с. 14).
Згідно зі Страховим актом № 006.0081017-1 від 04 вересня 2017 року за Договором страхування № 353/17-Т/Дп/01 від 19.04.2017 року подію ДТП кваліфіковано згідно п. 22 Договору страхування № 353/17-Т/Дп/01 від 19.04.2017 року страховий випадок. Сума страхового відшкодування 550 000 грн (т. 1 а.с. 12, 41).
Згідно платіжного доручення № 995 від 18 вересня 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило ОСОБА_3 527 327 грн (т. 1 а.с. 42).
Відповідно до карточки рахунку НОМЕР_4 наданої ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_3 станом на 15.09.2017 року мала заборгованість щодо сплати страхового платежу в розмірі 22 673 грн (т. 1 а.с. 43), який і було вирахувано із відшкодування.
Згідно з платіжним дорученням № 49008 від 07 грудня 2017 року СГ ТАС відшкодувала ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування згідно Полісу № АК/2470889 від 02.03.2017 р., регрес за страховим відшкодуванням СА № 006.0081017-1 від 04.09.2017 року в сумі 100 000 грн (т. 1 а.с. 45).
Заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_1 винної особи, невідшкодованої майнової шкоди в розмірі 450 000 грн, позивач посилається на те, позивачем була надіслана на адресу відповідача претензія з вимогою добровільно відшкодувати, завдані ним збитки в дорожньо-транспортній пригоді від 06.08.2017 року (т. 1 а.с. 46-47), але відповідач в добровільному порядку відшкодовувати кошти не бажає.
Відповідачем та його представником оспорювалась правильність розрахунку розміру відшкодування шкоди згідно зі Звітом № 15081700 від 22.08.2017 року надали Звіт № 13/22 від 28.08.2022 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу складений на адвокатський запит від 28.08.2022 року на проведення незалежної експертної оцінки збитку завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ), пошкодженого при ДТП, спеціалістом-автотоварознавцем, аварійним комісаром, оцінювачем ОСОБА_5 . Згідно зі звітом матеріальний збиток, нанесений власнику автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкодження його при ДТП, складає 759 819,55 грн (т. 1 а.с. 228-241).
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи вищевикладене.
Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються наступними нормами права.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
За приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В силу ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не прийняття наданого відповідачем Звіту № 13/22 від 28 серпня 2022 року як належного та допустимого доказу, оскільки він не містить приписів, що зазначений висновок підготовлений для подання до суду та не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також судом вірно звернуто увагу на те, що автомобіль спеціалістом не оглядався. 
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності обгрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача невідшкодованої суми збитку розмірі 450 000 грн.
Судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надана належна правова оцінка. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Більшість доводів скарги є аналогічними тим, які було викладено відповідачем у відзиві на позов та яким судом надано обґрунтовану правову оцінку, а тому додаткового правового аналізу вони не потребують.
Доводи скарги з приводу того, що до позивача у межах фактичних витрат перейшло право вимоги саме в розмірі 427 327,00 грн, а не 527 327,00 грн колегією суддів не береться до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.
Твердження апелянта про те, що до позивача не переходило право вимоги на стягнення суми чергового страхового платежу у розмірі 22 673,00 грн, право вимоги на недотриману грошову суму як частину матеріального збитку у вказаному розмірі мала лише страхувальник ОСОБА_3 , а не позивач, колегією суддів не приймаються до уваги оскільки вказані доводи не спростовують обгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача, як винної особи та зводиться до тлумачення вказаних обставин на власний розсуд без будь-якого правового обґрунтування цього.
Доводи скарги щодо неналежності доказу, а саме Звіту № 15081700 від 22.08.2017 року є переоцінкою доказів, разом з тим, оцінка доказів є прерогативою суду, а не сторін по справі, переоцінка доказів чинним законодавством не передбачена. Крім того, апелянтом не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки викладені у зазначеному Звіті. 
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 — залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2022 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича
       Судді:                                                                 О.В. Лаченкова
                                                                        М.Ю. Петешенкова