ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2023 р.                                                                         м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , та діючої в його інтересах захисниці Марочко Л. І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Марочко Л. І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2022 року, - 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього  адміністративне стягнення:
- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, в доход держави;
- за ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком  на 3 (три) роки. 
На підставі ст. 36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком  на 3 (три) роки. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень, 20 копійок в доход держави. 
Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №244449, ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року о 13 год. 25 хв. на А/Д М-19 522 км. в с. Тарашани Чернівецького району Чернівецької області керував транспортним засобом марки «Volvo FH500» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » з причепом марки «Schmitz» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 » не впорався з керуванням, не обрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортними засобами марки «DAF XF95», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_3 » з причепом марки «Krone SDP 24», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_4 », під керуванням 
ЄУНСС: 715/3082/22                                Головуючий у І інстанції: Цуренко В. А.
Номер провадження: 33/822/25/23                Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.
Категорія ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП
ОСОБА_2 та з транспортними засобами марки «DAF XF95», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_5 » з причепом марки «Pacton T3007», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_6 », під керуванням ОСОБА_3 та з транспортними засобами марки «DAF XF105», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_7 » з причепом марки «Schmitz SCF 24624», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_8 », під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після цього, ОСОБА_1 , будучи причетним до вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, вживав алкоголь. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2. 10 є та п. 12. 1, 13. 1 ПДР. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову адвокатом Марочко Л. І., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій вона просить оскаржувану постанову в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки – змінити. Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Мотивує свої доводи тим, що її довіритель не вживав алкогольні напої після ДТП.
24.10.2022 року  ОСОБА_1 перебував в дорожньому заторі, який сформувався із вантажівок, які прямували до контрольно-пропускного пункту «Порубне-Сірет». Перебуваючи в кабіні свого ТЗ, разом із його напарниками, розуміючи, що можливості рухатись далі у нього не буде та не маючи мети продовжувати рух, вживав алкоголь, зокрема щоб зігрітися. Однак того ж дня, близько 12 год, ОСОБА_1 зателефонували з місця роботи та повідомили про необхідність повернути ТЗ за місцем завантаження грузу. Під час руху ОСОБА_1 не впоровся з керуванням та допустив зіткнення з трьома іншими ТЗ. Весь час ОСОБА_1 перебував на автодорозі М-19, алкогольних напоїв саме після ДТП не вживав. Усвідомлюючи свою провину, зумовлену вживанням алкоголю та керування після цього ТЗ, ОСОБА_1 вирішив обмовити себе та повідомити неправдиву інформацію працівникам поліції, про начебто вживання ним спирту, який йому дали працівники медичної допомоги. 
Апелює, що обов`язковою складовою правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є вживання водієм алкоголю чи наркотичних речовин після скоєння ДТП за його участю. Інші ознаки є похідними. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, навіть за наявності будь яких з перелічених вище, в тому числі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключає відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Звертає увагу суду на те, що вказані вище пояснення її довіритель надав без роз`яснення з боку працівників патрульної поліції про його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, його не було повідомлено про санкцію ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому його висловлювання недопустимо прирівнювати до пояснень в межах вимог КУпАП. 
Також вказує на неповноту судового розгляду у суді першої інстанції та порушення права  ОСОБА_1  на захист, оскілки справу було розглянуто без участі захисника, який заявив клопотання про відкладення судового розгляду.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1  та діючу в його інтересах захисницю Марочко Л. І., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній, та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновки суду про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, та які ніким не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються.
Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із висновком судді першої інстанції про наявність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та зазначає наступне.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
При розгляді даної справи, та визнання  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право, зокрема, змінити постанову.
У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Частиною 4 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю, зокрема, алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог пункту 2. 10 (є) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 244449 від 24 жовтня 2022 року та інші наявні у справі докази, вважаю, що працівником поліції при складанні протоколу було допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме, невірно зазначена частина ст. 130 КУпАП.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони ч. 4 ст. 130 КУпАП, є вживання алкоголю водієм транспортного засобу після ДТП за його участю.
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, вбачається, що  ОСОБА_1 підтверджував факт вживання ним спиртних напоїв після вчинення ДТП.
Однак, як вбачається, інших доказів, окрім цих пояснень  ОСОБА_1 , про вживання алкоголю після вчинення ним ДТП матеріали справи не містять, і їх не здобуто під час апеляційного розгляду.
В письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 лише відображені обставини події ДТП (а. с. 8-10).
Сам  ОСОБА_1 , як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі посилався на те, що в день події вживав алкогольні напої до ДТП.
Вказані відомості об`єктивно підтверджені наявними в матеріалах справи відеозаписами, з яких вбачається, що водій  ОСОБА_1  знаходиться в алкогольному сп`янінні, що є очевидним. Такий його стан підтверджується і результатами освідування на приладі Драгер, результат якого склав 1. 74 проміле, що підтверджує його пояснення про вживання ним алкогольних напоїв до вчинення ДТП, а відповідно і керування автомобілем вже в стані алкогольного сп`яніння.
Сам факт визнання особою вини у вживанні алкоголю після ДТП під час складання протоколу не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).
Апеляційний суд вважає, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення  ОСОБА_1  інкримінованого правопорушення. Висновок суду першої інстанції ґрунтується фактично на показаннях самого  ОСОБА_1 , які будь якими іншими доказами не підтверджуються. Таким чином, його вина у вчиненні правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП не доведена.
При цьому, є достатньо підстав вважати, що своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, а саме: керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «OZTURKv.GERMANY» від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання, ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи наведене, та беручи до уваги ч. 3 ст. 337 КПК України приходжу до висновку про можливість застосування аналогії закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, та у зв`язку з цим змінити правову кваліфікацію адміністративного правопорушення з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 цієї статті, через те що така кваліфікація відповідає обставинам справи та не погіршує становище  ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33, ст. 36 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а тому вважає, що до  ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Марочко Л. І., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2022 року - змінити. 
Перекваліфікувати дії  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий, суддя Чернівецького 
апеляційного суду                                                В. П. Давній