ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2373/23 Справа № 202/4267/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (суддя першої інстанції Марченко Н.Ю.),

В С Т А Н О В И В:

       У травні 2015 року позивач ОСОБА_2  звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №; АДРЕСА_1 .
       Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задоволено.
       Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .
       26 липня 2019 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року.
       Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року заяву ОСОБА_3 було задоволено, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року скасовано та призначено справу до розгляду.
       Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що на час розгляду справи власником спірного житла є остання.
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовлено.
       На вказане рішення суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року залишено без змін.
       21 грудня 2022 року з апеляційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року звертається ОСОБА_1 , який не був залучений до участі у справі.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що є співвласником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Підтвердженням його права власності, є реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно за номером:24970816, дата державної реєстрації 22.02.2018 року.
       Наголошує на тому, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального та матеріального права, оскільки його не було залучено до участі у справі як власника спірної квартири, чим було порушено його права на судовий захист.
        ОСОБА_1 просив рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в повному обсязі.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – ОСОБА_7 та третя особа ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити рішення суду без змін.
Треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.
Частиною 1 статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Тобто судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, а отже судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
Так, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
Під час вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження апеляційний суд був позбавлений можливості з`ясувати чи були порушені права апелянта ухваленням судового рішення, тому провадження по справі було відкрито і справу призначено до розгляду.
ОСОБА_1 , звертаючись із апеляційною скаргою зазначив, що його права порушено, оскільки, судом першої інстанції під час розгляду справи не було його залучено до участі у справі, як власника спірного майна.
З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб від 28 квітня 2007 року серія НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про укладення шлюбу між громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 » (т.2 а.с.84)..
22 лютого 2018 року між ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно якого остання стала власником спірної квартири.
       Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 розмір частки 1/1 (т.1 а.с.150-151), тобто з наданих документів у справі вбачається, що ОСОБА_4 є єдиним власником спірної квартири.
       Судом першої інстанції при розгляді даної справи було залучено до участі у справі в якості третьої особи власника майна ОСОБА_4 .
       Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що він є співвласником спірної квартири є безпідставними, оскільки з наданого витягу Державного реєстру речових прав, вбачається, що єдиним власником спірної квартири є ОСОБА_4 , крім того з наданої копії паспорту скаржника вбачається, що у нього відсутня навіть реєстрація у спірній квартирі. Доказів того, що у подружжя є спір стосовно поділу майна також не надано, тому на підставі належних та допустимих доказів не доведено факту порушення оспорюваних судовим рішенням його прав та охоронюваних законом інтересів.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.6 цієї статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що оскаржуваним судовим рішенням не порушуються права та охоронювані законом інтереси апелянта ОСОБА_1 , питання про права та оскаржуваним рішенням не вирішувалося.
В даному такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
Встановлено, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися,що є підставою для закриття апеляційного провадження, оскільки в даному випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
Тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід закрити на підставі ст. 362 ЦПК України.
Керуючись п. 3 ч.1 ст. 362 та ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням закрити.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                                                                                         О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська
Повний текст судового рішення складено 09 лютого 2023 року.

Головуючий суддя                                                                         О.В. Халаджи