УХВАЛА

09 березня 2023 року 
м. Київ
справа № 640/22309/21
адміністративне провадження № К/990/7319/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (далі - ГУ ДПС), на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі №640/22309/21 за адміністративним позовом ГУ ДПС до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Атіс-Україна» про стягнення податкового боргу, 
УСТАНОВИВ:
ГУ ДПС звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Атіс-Україна», в якому просило стягнути кошти ТОВ «Атіс-Україна» з усіх рахунків, відкритих у банках, що його обслуговують, в сумі податкового боргу - 3126961,80 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2022 адміністративний позов ГУ ДПС задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Атіс-Україна» до Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість (КБК 14010100) у розмірі 3116 568,45 грн (у тому числі, пеня - 653848,77 грн); в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2022 скасовано в частині задоволення позовних вимог. У цій частині прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ГУ до ТОВ «Атіс-Україна» про стягнення податкового боргу відмовлено. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2022 залишено без змін.
01.03.2023 позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023, в якій підставою касаційного оскарження зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), посилаючись на неврахування висновку Верховного Суду в постанові від 14.02.2022 у справі №826/9711/17, згідно з яким предметом доказування у спорах про стягнення суб`єктом владних повноважень коштів з рахунків платника податків у банках є, зокрема,  наявність у відповідача податкового боргу. Відповідність заявленого у позові розміру податкового боргу фактичному перевіряється судом за наслідками аналізу інтегрованої картки платника податків.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 4 частини другої статті 330 КАС).
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ГУ ДПС, встановив, що в інтегрованій картці платника податків ТОВ «Атіс-Україна» обліковувалася заборгованість перед бюджетом у розмірі 3 126 961,80 грн, а саме: з податку на прибуток приватних підприємств, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення № 022252410 від 06.11.2019, та з податку на додану вартість у розмірі 3 116 955,11 грн., яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № 2162615147 від 07.10.2016, № 1592615147 від 05.07.2017 та №0735940411 від 12.08.2020.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2017 у справі № 826/20081/16 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.10.2016 №2162615147 та від 27.12.2016 №3042615147. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 у справі №826/20081/16 рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2017 залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції встановив, що підставою для прийняття податкового  повідомлення-рішення № 0735940411 від 12.08.2020 на суму грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями 213,54 грн слугувала обставина щодо прострочення сплати ТОВ «Атіс-Україна» суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 07.10.2016 № 2162615147, а податкового повідомлення-рішення № 022252410 від 06.11.2019 на суму грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями 12560 грн - щодо прострочення сплати суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2016 №3042615147.
Податкове ж повідомлення-рішення від 05.07.2017 №1592615147, яким збільшено ТОВ «Атіс-Україна» суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2 462 725,50 грн, з них за податковими зобов`язаннями - 1 641 817,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 820 908,50 грн, визнано протиправним та скасовано згідно з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018, яке вступило в законну силу з 08.12.2022.
Будь-яка підстава касаційного оскарження, передбачена нормами частини четвертої статті 328 КАС, згідно з вимогою пункту 4 частини другої статті 330 КАС означає, зокрема, що підстава касаційного оскарження у касаційній скарзі повинна стосуватися підстав, з яких судом апеляційної інстанції задоволено позов або відмовлено у задоволенні позову.
Викладені вище підстави, з яких суд апеляційної інстанції відмовив ГУ ДПС у задоволенні позову, свідчать про неприйнятність доводу відповідача, що  суд апеляційної інстанцій застосував норми матеріального права інакше, ніж Верховний Суд у постанові  від 14.02.2022 у справі №826/9711/17 з огляду на неподібність правовідносин у зазначеній справі та у справі №640/22309/21.
Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.
Наведене дає підстави виснувати, що касаційна скарга ГУ ДПС не містить підстави для відкриття касаційного провадження у справі №640/22309/21. 
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим  Кодексом підстави для оскарження судового рішення у касаційному порядку. 
Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко