ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 лютого 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/3455/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
секретар судового засідання Іотова А.О.,   
за участі представника позивача Бахмута М.С.,
представника відповідача Крамар В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 280/3455/22 (суддя І інстанції - Батрак І.В.)
за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
                                             В С Т А Н О В И В :
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернулась з позовом до суду, в якому просила:
- визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 13.05.2022 № 395  в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції як старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорізькій області майора поліції за відсутність на роботі з 12.03.2022 по 10.05.2022 без поважних причин та виїзд за кордон у приватних справах;
- визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 17.05.2022 № 404 о/с «По особовому складу» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення її зі служби в поліції  за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);
- поновити її на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорізькій області;
- стягнути з відповідача на її користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2022 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування скарги зазначає, що її звільнено за відсутність на роботі у період з 12.03.2022 по 10.05.2022 без поважних причин. Водночас з 24.02.2020 до 10.03.2022 позивачу з початку введення в дію військового стану дозволено працювати дистанційно, у зв`язку з її  сімейним станом. Наказ № 190 НПУ  про встановлення на облік до будь-якого територіального підрозділу НПУ протягом доби до її відома не був доведений. Крім того, він втратив чинність на підставі наказу від 07.04.2022 № 239. Отже, позивач була відсутня на роботі з дозволу керівництва і залучена до дистанційної роботи з початку військового стану. Також, позивачем був наданий керівництву рапорт про надання відпустки з виїздом за кордон електронною поштою, однак, в задоволенні рапорту їй безпідставно відмовлено.
Разом з тим, Закони України “Про Національну поліцію”, “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” взагалі не містять посилань, як діяти сторонам під час воєнного стану, тому в даних правовідносинах суд повинен застосовувати саме вимоги Закону України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану” від 15.03.2022 № 2136-ІХ. Крім того, вказує, що Міністерством економіки України від 15.03.2022 № 36 надані наступні роз`яснення з приводу, як оформити відсутність на роботі працівника, який залишив своє місце роботи у зв`язку із проведення бойових дій на відповідній території, та як обліковувати таку відсутність: Відсутність працівника на роботі у зв`язку з бойовими діями не може бути кваліфікована, як прогул без поважної причини.
Зауважує, що її до адміністративної відповідальності відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП не притягнуто, рішення з цього приводу не існує. Жодних доказів того, що вона мала доступ до державної таємниці і порушила законодавство про державну таємницю суду першої інстанції не надано.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
ОСОБА_1 проходила службу в Національній поліції України на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорізькій області.
29 березня 2022 року за вх. № 5 на адресу ГУНП в Запорізькій області надійшов лист від Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції від 28.03.2022 № б/н, яким повідомлено, що окремі поліцейські Запорізької області, переважно які виховують одного або більше дітей віком до 18 років, з початку ведення бойових дій  на території України виїхали за кордон без отримання дозволу керівництва у встановленому порядку, у т.ч. старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_1 (а.с. 54-55)
Наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 11.04.2022 № 295 на підставі листа Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції від 28.03.2022 № б/н призначено проведення службового розслідування за наведеними у ньому фактами і утворено дисциплінарну комісію. (а.с. 56-57)
За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування № 550/01/35-2022, який затверджений 10.05.2022 начальником ГУНП в Запорізькій області М. Лушнієнком.
За висновками службового розслідування старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорозькій області майор поліції Конєва І.Є. ігноруючи вимоги наказів МВС України та Національної поліції України 12.03.2022, приїхавши до м. Львів, до ГУНП у Львівській області не прибула та на облік не стала, а навпаки 12.03.2022 самовільно залишила територію України, виїхавши до Республіки Польща та в подальшому до м. Хедера, Ізраїль, де i знаходиться на теперішний час. Тобто ОСОБА_2 відсутня на службі без поважних причин з 12.03.2022. Крім того, в порушення вимог п. 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах в установах і організаціях затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, будучи особою, якій надано допуск та доступ до державної таємниці, в установленому законом Порядку перед виїздом до іноземної держави у приватних справах письмово не повідомила про це посадову особу, яка надала їй доступ до державної таємниці, а також РСО за місцем зберігання її картки обліку за формою згідно з додатком 6, та не пройшла відповідний інструктаж з питань охорони державної таємниці. Своїми діями майор поліції ОСОБА_2 порушила вимоги п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 4 та 8 ч. 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (зі змінами внесеними Законом України від 15.03.2022 № 2123-IX), п. 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», п. 1 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», п. 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах в установах і організаціях затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939. Причинами та умовами, що сприяли скоєнню виявлених у ході службового розслідування порушень стали особиста недисциплінованість ОСОБА_1 , ігнорування нею вимог чинного законодавства України, наказів Національної поліції України та МВС України. Обставини, якi б обтяжували відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ч. 6 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відсутні. Однак, дисциплінарною комісією враховано, що порушення службової дисципліни ОСОБА_1 допущено під час дії воєнного стану на території України. Вказана обставина не визначена Дисциплінарним статутом Національної поліції України, як обтяжуюча, однак на переконання дисциплінарної комісії фактично обтяжує відповідальність ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до абзацу 4 ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків. Пом`якшуючою обставиною, передбаченою ч. 4 ст. 19 Дисциплінарним статутом Національної поліції України, є те, що на час проведення службового розслідування у ОСОБА_3 відсутні діючі дисциплінарні стягнення. На підставі викладеного, дисциплінарна комісія рекомендувала застосувати до старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. (а.с. 40-53)
Наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 13.05.2022 № 395 до старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорозькій області майора поліції ОСОБА_3 застосовано дисциплінарне стягнення у виді  звільнення зі служби в поліції. (а.с. 6)
Даний вид стягнення реалізований наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 17.05.2022 № 404 о/с «По особовому складу», яким позивача з 17.05.2022 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». (а.с. 7)
Вважаючи прийняті відповідачем накази від 13.05.2022 № 395 і від 17.05.2022 № 404 о/с в частині притягнення до її дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом про їх скасування, поновлення її на посаді та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено зі служби в поліції за скоєння значного дисциплінарного проступку під час дії воєнного стану на території України, що виразилось у виїзді за кордон у приватних справах особою, яка має допуск та доступ до державної таємниці з порушенням встановленого законом порядку та без дозволу керівництва ГУНП в Запорозькій області, неприбутті до будь-якого найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, відсутності на службі без поважних причин з 12.03.2022 по 10.05.2022.
Суд послався на п. 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 і зазначив, що цей наказ Національної поліції України надав право поліцейським, якi мають дітей віком до 18 poків та чоловіки (дружини), яких є поліцейськими та залучені до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби здійснити супровід дітей в евакуацію. Зазначеним наказом встановлений також обов`язок стати на облік у найближчому територіальному підрозділі поліції, куди здійснювався супровід дітей в евакуацію протягом 1 доби, що позивачем зроблено не було.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі – Закон № 580).
Згідно з частиною 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено обов`язки поліцейських.
Поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини 1 та 2 статті 19 Закону № 580-VIII).
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі – Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна – дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (частина 3 статті 1 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Отже проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки, особливо в період введення у державі воєнного стану.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із статтями 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі – повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У висновку за результатами службового розслідування, у том числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Аналогічні положення закріплені і у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 № 1355/32807 (далі – Порядок № 893).
Крім того, вказаним Порядком передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
З аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту і Порядку № 893  слідує, що підставою для призначення службового розслідування є повідомлення поліцейських, рапорти про вчинення порушення поліцейським, що має ознаки дисциплінарного проступку.
За частиною 3 статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. 
Протиправність спірних наказів позивач обґрунтовує недотриманням процедури і порядку проведення службового розслідування та забезпечення процесуальних прав при здійсненні такого розслідування.
Водночас суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень у призначенні і проведенні службового розслідування, на які посилається позивач, з огляду на таке.
Підставою для призначення службового розслідування відносно позивача був лист Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції від 28.03.2022 № б/н, яким повідомлено, що окремі поліцейські Запорізької області, переважно які виховують одного або більше дітей віком до 18 років, з початку ведення бойових дій  на території України виїхали за кордон без отримання дозволу керівництва у встановленому порядку, у т.ч. позивач. У зв`язку з цим, враховуючи відомості про можливе вчинення позивачем дисциплінарного проступку, керуючись частиною 3 статті 11, статтями 14 та 15 Дисциплінарного статуту, Порядком № 893 ї, начальником ГУНП в Запорізькій області видано наказ від 11.04.2022 № 295 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» з метою встановлення наявності або відсутності складу дисциплінарного проступку в діях позивача, а також обставин та підстав виїзду позивача за межі України, наявності або відсутності дозволу керівництва на такий виїзд, підстав нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, яким також утворено дисциплінарну комісію.
Отже, відповідно до вимог частини четвертої статті 14 Статуту у відповідача були наявні підстави для призначення службового розслідування. 
Чинним законодавством не визначено обов`язок відповідача та членів дисциплінарної комісії ознайомлювати поліцейського, відносно дій якого проводиться службове розслідування, із рішенням про початок та підстави призначення службового розслідування.
Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку № 893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Приписами статті 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій (частина 1).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України “Про захист персональних даних”, “Про державну таємницю” та іншими законами;
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
5) користуватися правничою допомогою (частина 2).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови (частина 3).
У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі (частина 6).
Отже, з аналізу норм діючого законодавства видно, що службове розслідування має бути проведено із наданням поліцейському, стосовно якого проводиться службове розслідування, права на захист, яке в тому числі реалізується шляхом подачі поліцейським  пояснень, клопотань, скарг тощо.
Відповідно до частини 1 статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою (частина 2 статті 27 Дисциплінарного статуту).
При цьому, відповідно до вимог частини 4 статті 27 Дисциплінарного статуту від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
В матеріалах справи наявний Акт від 09.05.2022 про відмову від надання пояснень позивачем. (а.с. 126) Рапортом  позивача підтверджено, що остання 11.03.2022 виїхала до Львова, а звідти 12.03.2022 до Польщі, а потім до Ізраїлю.
Відповідно до частини 1 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Частиною 4 статті 31 Дисциплінарного статуту регламентовано, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Необхідно зазначити, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги – це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Як зазначалось вище, позивача звільнено зі служби в поліції за скоєння значного дисциплінарного проступку під час дії воєнного стану на території України, порушення вимоги пунктів 1, 2 частин 1 статті 18 Закону № 580-VIII, Присяги працівника поліції, визначеної статті 64 Закону №580-VIII, пунктів 1, 4, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, пункту 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 “Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану”, пункту 1 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239 “Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану”, пункту 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах в установах і організаціях затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, що виразилось у виїзді за кордон у приватних справах особою, яка має допуск та доступ до державної таємниці з порушенням встановленого законом порядку та без дозволу керівництва ГУНП в Запорозькій області, неприбутті до будь-якого найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, відсутності на службі без поважних причин з 12.03.2022 по 10.05.2022.
Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що її звільнено за відсутність на роботі у період з 12.03.2022 по 10.05.2022 без поважних причин. Водночас з 24.02.2020 до 10.03.2022 їй з початку введення в дію військового стану  дозволено працювати дистанційно, у зв`язку з її сімейним станом. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем не надано доказів надання позивачу дозволу працювати дистанційно з 12.03.2022. Натомість, в матеріалах справи наявні Акти про відсутність на службі позивача з 09:00 год. 14 березня 2022 по 18:00 год. 11 травня 2022. (а.с. 61) 
Рапортом позивача, який зареєстрований відповідачем 20.04.2022 вх. № 1404, підтверджено, що позивач 11.03.2022 виїхала до Львова, а звідти 12.03.2022 до Польщі та до Ізраїлю, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті. (а.с. 113, 114)
Крім того, відповідно до пункту 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби протягом 1 доби повинні були прибути до найближчого органу поліції та стати на облік, а саме: поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту.
Отже, зазначений наказ Національної поліції України надав право поліцейським, якi мають дітей віком до 18 poків та чоловіки (дружини), яких є поліцейськими та залучені до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби здійснити супровід дітей в евакуацію. 
Проте цим наказом встановлений також обов`язок стати на облік у найближчому територіальному підрозділі поліції, куди здійснювався супровід дітей в евакуацію протягом 1 доби, що позивачем зроблено не було.
Посилання апелянта на не ознайомлення її з наказом № 190 судом до уваги не приймаються, оскільки за приписами п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту поліцейський зобов`язаний знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.
Крім того, наказом Національної поліції України від 07.04.2022 № 239 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», яким наказ № 190 визнаний таким, що втратив чинність, також встановлений обов`язок протягом 1 доби після прибуття до відповідного регіону стати на облік у найближчому органу поліції для реєстрації та постановки на облік. (а.с. 129-130)
Також, суд зауважує, що позивач не надала жодних доказів того, що її сім`я опинилась у безпорадному стані або стані небезпечному для життя та здоров`я, відтак не могла залишитись у місті Львові, оскільки позивач 12 березня 2022 року прибула до м. Львов і в той же день виїхала за межі України до Польщі.
Крім того, наказом Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 надано певним категоріям поліцейських право евакуюватися лише в межах України, а не за межі країни. Тобто позивачем в будь-якому випадку положення цього наказу порушені.
Рапорт про надання невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік та щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік ОСОБА_2 надала з порушенням вимог наказу ГУНП в Запорозькій області від 17.03.2018 № 327 «Про встановлення порядку оформлення щорічних та додаткових відпусток поліцейським, державним службовцям та іншим працівникам в органах та підрозділах ГУНП в Запорозькій області», оскільки рапорт (заява) про надання відпустки підлеглими працівниками з необхідними візами безпосереднього та прямого керівника, надається до управління кадрового забезпечення ГУНП щотижня за 10 робочих днів до дати початку відпустки. Позивач же подала цей рапорт у квітні 2022 року, тобто вже під час проведення відносно неї службового розслідування. Докази подання рапорту 12 березня 2022 року позивач суду не надала. (а.с. 109-110)
Доводи позивача, що суд повинен застосовувати до спірних правовідносин вимоги Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ і посилання на роз`яснення Міністерства економіки України від 15.03.2022 № 36, є безпідставними, оскільки згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Водночас між позивачем і відповідачем відсутній трудовий договір, оскільки позивач проходила службу в поліції, прийнята на службу в поліцію згідно з наказом про призначення поліцейського, а питання проходження служби врегульовано спеціальним законодавством, у тому числі під час воєнного стану. У зв`язку з цим Законом № 2136-ІХ спірні правовідносини не регулюються.
Крім того, як зазначалось вище, воєнний стан покладає на співробітників поліції виконання як своїх функціональних обов`язків, так і додаткових повноважень і завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України. В той час, дисциплінарний проступок у вигляді порушення службової дисципліни вчинено ОСОБА_1 в період дії на території України воєнного стану.
Судом першої інстанції також правильно враховано, що позивач у період проходження служби в поліції  мала доступ до державної таємниці за формою 2, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 08.05.2022 вих. № 2500/6/04.2022 (а.с. 60), а тому відповідно до вимог пункту 696 Порядку № 939 зобов`язана була перед виїздом до іноземної держави у приватних справах, письмово повідомити про це посадовій особі, яка надала йому доступ до державної таємниці, тобто начальника ГУНП, а також РСО за місцем зберігання його облікової картки, однак, позивач керівника ГУНП в Запорозькій області, про свій намір покинути територію України не повідомляла.
Посилання позивача на не притягнення її до адміністративної відповідальності відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП ніяким чином не звільняє її від відповідальності за порушення вимог пункту 696 Порядку № 939. Притягнення до дисциплінарної відповідальності в такому випадку не потребує наявності такої передумови як накладення на особу адміністративного стягнення. 
Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі позивачем не наведено.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що  висновок службового розслідування сформований з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а також із врахуванням реального воєнного стану в Державі, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами,  а отже спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є співмірним до вчиненого проступку.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а тому відсутні правові підстави для визнання їх протиправними та скасування. Вимоги ОСОБА_1 щодо поновлення її на посаді в поліції та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від вимог про визнання протиправними і скасування наказів про її звільнення, у задоволенні яких судом першої інстанції правильно відмовлено.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Повний текст судового рішення складений 20 лютого 2023 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 280/3455/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.    

Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко