Ухвала
 
14 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 759/4052/21
провадження № 61-6954 св 22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В. розглянув заяву  ОСОБА_1 про відвід суддів Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. від участі у розгляді справи за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фавор» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкодиза касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року,
 
встановив:
 
1.       У липні 2022 рокуОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у зазначеній справі на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року.
 
2.       Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2022 рокувідкрите касаційне провадження у справі та витребувано зі Святошинського районного суду міста Києва матеріали справи.
 
3.       11 лютого 2023 року до Верховного Суду від  ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Верховного Суду Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю. та Коротенка Є. В. від розгляду справи № 759/4052/21.
 
4.       У своїй заяві про відвід заявники вказує на те, що колегією суддів ігноруються строки розгляду справи, передбачені вимогами статті 407 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що викликає у нього сумнів з приводу неупередженості та об`єктивності зазначених суддів.
 
5.       Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2023 року заяву  ОСОБА_1  про відвід суддів Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю. та Коротенка Є. В. від участі у розгляді справи № 759/4052/21 визнано необґрунтованою, заяву про відвід суддів передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
6.       Автоматизованою системою документообігу суду (протокол автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 13 лютого 2023 року) визначено суддю Пророка В. В. для розгляду зазначеної заяви.
 
7.       Перевіривши наведені у заяві про відвід суддів доводи Верховний Суд вважає, що наявні підстави для її задоволення з огляду на таке.
 
8.       Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
 
1)  він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
 
2)  він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
 
3)  він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
 
4)  було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
 
5)  є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
9.       Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
 
10.   Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).
 
11.   Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.
 
12.   Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).
 
13.   Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.
 
14.   Відповідно до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
15.   Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для правильного вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
 
16.   ЄСПЛ зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.
 
17.   Так, ОСОБА_1 оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій, у своїй касаційні скарзі порушує перед Верховним Судом ряд питань, зокрема, щодо неповного з`ясування судами попередніх інстанцій обставини справи, не дослідження доказів у справі, а також застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року в справі № 233/688/16-ц, від 01 грудня 2021 року в справі № 591/1375/19.
 
18.   Крім цього заявник в своїй касаційній скарзі вказує на необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі № 733/498/17 та від 13 червня 2022 року в справі № 607/13078/20, які застосовані судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
 
19.   З огляду на доводи касаційної скарги можна погодитися, що строк розгляду справи № 759/4052/21 об`єктивно може потребувати більшого часу, ніж той, що встановлений ЦПК України, враховуючи складність цієї справи та можливу необхідність відступу від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, задля правильного вирішення справи.
 
20.   Крім цього варто зважати і на надмірне навантаження на суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Так за 2022 рік до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшло понад 13 тисяч процесуальних звернень, а за 2021 понад 21 тисячу, причому значна частина з них залишалися нерозглянутими на початок 2022 року. При цьому правосуддя в касаційному суді наразі здійснює лише 33 судді цивільної спеціалізації, які здебільшого розглядають справи колегіально у складі 3 чи 5 суддів.
 
21.   Таким чином, проаналізувавши заяву ОСОБА_1 вважаю, що її доводи не свідчать про існування передбачених статтею 36 ЦПК України обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю. та Коротенка Є. В. під час розгляду справи № 759/4052/21, відтак заява ОСОБА_1 про відвід судді є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
 
Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволені заяви  ОСОБА_1 про відвід суддів Тітова Максима Юрійовича, Зайцева Андрія Юрійовича, Коротенка Євгена Васильовичавід участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фавор» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             В. В. Пророк