Номер провадження: 33/813/70/23
Номер справи місцевого суду: 512/823/21 
Головуючий у першій інстанції БРЮХОВЕЦЬКИЙ О. Ю. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023 року                                                                                м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Дерев`янка М.О. на постанову Савранського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року, 

ВСТАНОВИВ:
зазначеною постановою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який працює водієм-далекобійником, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. 

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

       Постановою суду першої інстанції встановлено, що 21 листопада 2021 року близько 17 години 30 хвилин в смт.Саврань по вулиці Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz з державним номерним знаком НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою спеціального технічного пристрою «Drager», результат огляду виявився позитивним та склав 2,24 ‰ проміле. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник Дерев`янко М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження у справі. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що його підзахисний ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду його справи та не отримував копію постанови. Договір про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_1 було укладено 17 листопада 2022 року, а вже 18 листопада 2022 року захисник ознайомився з матеріалами справи, після чого ним була подана апеляційна скарга. 
За таких обставин захисник Дерев`янко М.О. вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 чим позбавив його права надати свої пояснення щодо фактичних обставин розглядаємого правопорушення. 
ОСОБА_1 працює водієм-далекобійником та не мав можливості прибути в судове засідання, про що інформував суд та просив відкласти розгляд справи. 
Під час складанням протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права. 
Крім того, ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, на що поліцейські йому безпідставно відмовили. 
Наявні в матеріалах справи відеозаписи не дають змогу відтворити обставини складання протоколу, оскільки відеозйомка не велась з початку виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. 
Під час складання протоколу поліцейськими були залучені два свідки, проте вони не допитувались у суді. 

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Дерев`янко М.О. в судове засідання апеляційного суду не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
ОСОБА_1 надіслав клопотання, в якому зазначив про те, що на теперішній час він здійснює вантажні перевезення гуманітарної допомоги та знаходиться поза межами України, в зв`язку з чим не має можливості прибути в судове засідання. 
За результатами апеляційного розгляду просив апеляційний суд закрити провадження у справі на підставі п.7) ст.247 КУпАП, в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його захисника Дерев`янка М.О.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків. 

Щодо питання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до норм діючого законодавства, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
З мотивувальної частини оскаржуваної постанови убачається, шо ОСОБА_1 не був присутнім в суді першої інстанції під час розгляду його справи.
В матеріалах справи міститься копія супровідного листа, відповідно до якого копія постанови надсилалась на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, як то передбачено положеннями ч.1 ст.285 КУпАП (а.с.30).
Проте в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення, на підставі якого було можливо б встановити коли саме копія постанови була отримана адресатом ОСОБА_1 та чи отримував він її взагалі.
10 листопада 2022 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Дерев`янком М.О., який після ознайомлення з матеріалами справи подав апеляційну скаргу.
За таких обставин, з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Савранського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року підлягає поновленню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
У своїй апеляційній скарзі захисник Дерев`янко М.О. зазначив про те, що суд першої інстанції порушив процесуальні права ОСОБА_1 , розглянувши справу без його участі. 
Апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 1 ст.277 КУпАП встановлено справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
В провадження судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецього О.Ю. справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 була розподілена 21 грудня 2021 року (а.с.7).
Перше судове засідання по справі було призначено на 20 січня 2022 року, проте ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він перебуває поза межами Одеської області. 
В наступні вісім судових засідань ОСОБА_1 жодного разу до суду не з`явився, кожного разу звертався з аналогічними клопотаннями про перенесення судового засідання, посилаючись на те, що перебуває за межами України. 
Враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, суд першої інстанції 01 листопада 2022 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.
Апеляційний суд переконаний, що ОСОБА_1 свідомо не скористався своїм правом на доступ до суду, а суд першої інстанції мав всі передбачені КУпАП підстави розглянути справу без його участі.
Апеляційний суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлену на безпідставне затягування судового процесу з метою спливу однорічного строку, встановленого ч.6 ст.38 КУпАП, для застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». 
 Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд зазначає, що в провадженні судді Савранського районного суду Одеської області справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 перебувала більш ніж 10 місяців і суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для того, щоб розглянути справу в присутності правопорушника, проте останній 9 разів не з`явившись в судові засідання за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи.
За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника , що суд першої інстанції порушив права ОСОБА_2 на захист та на доступ до суду.
Більш того за 10 місяців ОСОБА_1 мав можливість скористатися правовою допомогою адвоката, для представництва та захисту його інтересів, що ним зроблено не було, а захисника він залучив лише під час апеляційного розгляду.

Частиною 1 ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.        
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам, вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП, в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника Дерев`янка М.О. апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.
Так, винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №502624, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9а) Правил дорожнього руху України, а саме тими обставинами, що останній, 21 листопада 2021 року о 17 годині 30 хвилин в смт.Саврань по вулиці Центральній керував автомобілем Mercedes-Benz з державним номерним знаком НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою спеціального технічного пристрою «Drager» в присутності двох свідків (а.с.3).
В протоколі зазначено, що громадянину ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що з згоден з протоколом, а отже фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.
Апеляційний суд зазначає, що досліджений протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.
Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується роздруківкою алкотестеру «Drager» доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якої огляд водія проводився за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6820» №ARCD 0178, результат огляду виявився позитивним та склав 2,24 ‰ проміле (а.с.2).
З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. 
На вказаному відеозаписі зафіксований факт проходження водієм ОСОБА_1 процедури огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager», результат якого виявився позитивним та склав 2,24 ‰ проміле.
Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких останній не заперечував факт вживання алкогольних напоїв та вказав, що в бані випив пляшку пива після чого керував автомобілем Mercedes-Benz з державним номерним знаком НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції. Крім того ОСОБА_1 зазначив, що він погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager», результат огляду виявився позитивним та склав 2,24 ‰ проміле (а.с.4).
В своїй апеляційній скарзі захисник Деревянко М.О. не наводить будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно  ОСОБА_1  діяли неправомірно та порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція). 
Голослівними є доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, на що поліцейські йому безпідставно відмовили.
Згідно п.п.6,7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).  У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Чинне законодавство містить вичерпний перелік підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, якими за ч.3 ст. 266 КУпАП є:
- незгода водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції (далі за тестом - огляд), поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів;
- незгода водія з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці з використанням спеціальних технічних засобів.
Тобто проведенню огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я має передувати проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
В даному випадку, за згодою ОСОБА_1 , його огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору «Drager».
В ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факт свого перебування в стані алкогольного сп`яніння, в своїх письмових поясненнях не вказав, що не погоджується з результатами огляду та бажає пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
За таких обставин у поліцейських були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу. 
Стосовно доводів сторони захисту про те, що під час складання протоколу поліцейськими були залучені два свідки, проте вони не допитувались у суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 дев`ять разів не з`явившись в судові засідання, сам позбавив себе можливості звернутись до суду з клопотанням про допит свідків під час судового розгляду справи, а тому, зважаючи на такі основоположні принципи судочинства, як змагальність та диспозитивність, у суду першої інстанції були відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.
Слід зазначити і про те, що попередня редакція ч.2 ст.266 КУпАП дійсно встановлювала, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Разом з тим вказана редакція ч.2 ст.266 КУпАП втратила чинність 17 березня 2021 року в зв`язку з набранням чинності Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16 лютого 2021 року.
Правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 було вчинене 21 листопада 2021 року, коли вже діяла чинна редакція ч.2 ст.266 КУпАП і якою встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Оскільки під час проходження огляду ОСОБА_1 поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису, то у даному випадку залучення двох свідків взагалі було необов`язковим.
Разом з цим залучення свідків під час проходження огляду на стан сп`яніння не є порушенням вимог чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 21 листопада 2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 . 
Вищевказані докази, поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Дерев`янка М.О. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Дерев`янку О.М. строк на апеляційне оскарження постанови Савранського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника Дерев`янка О.М. – залишити без задоволення. 
Постанову Савранського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                  О.О. Толкаченко