Справа № 344/292/22 
Провадження № 22-ц/4808/374/23
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Мальцева 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Мальцевої Є.Є., 
суддів Баркова В.М., Луганської В.М.,
секретар Шандалович В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири, стягнення судових витрат, 
ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . В середині 2020 року в квартирі позивача було вперше виявлено підтоплення, про що було повідомлено власника квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище - ОСОБА_1 . Повторно в грудні 2020 року було виявлено, що мокрі плями збільшились, про що знову було доведено до відома відповідачу, яка пообіцяла усунути причини протікання. 12 березня 2021 року при огляді квартири було виявлено, що залиття квартири продовжується, мокрі плями збільшилися втричі, стеля у ванній кімнаті пожовкла, від сирості почала відпадати шпаклівка та поширюватися пліснява, аналогічна ситуація була і зі стіною в кухні. Того ж дня було викликано комісію ТОВ «ЖЕД Експрес - Комформ», якими було зафіксовано факт залиття стелі у ванній кімнаті та стіни у кухні. Комісія встановила можливе протікання з квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище та довела до відома дану інформацію власнику ОСОБА_1 .. В подальшому відповідач ОСОБА_1 повідомила позивача, що в результаті обстеження мережі у її ванній кімнаті, її робітниками було виявлено протікання води з коліна водопровідної труби під душовою кабіною. Локалізацію і механізм цього протікання зафіксовано на відеозаписі, який було надіслано позивачу на ряду з іншими фотознімками, зокрема з кухні та ванної кімнати відповідача. Відповідач готова була відшкодувати позивачу заподіяні збитки. Позивач звернувся до спеціаліста, було визначено орієнтовний обсяг необхідних робіт для ремонту квартири за наслідками  затоплення та визначено приблизний розмір витрат в сумі 22000,00 гривень. Відповідач погодилась відшкодувати заподіяні збитки, однак не погодилася з сумою відшкодування. На даний час ремонтні роботи в квартирі не проведено. Для визначення розміру збитків від залиття квартири залучено експерта. та відповідно до висновку експертного будівельно - технічного дослідження №009/05-2021 від 18.04.2021 року, розмір матеріального збитку завданого внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 21638,00 грн. Представник позивача просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 21 638,00 грн. матеріальної шкоди, завданої затопленням, 10000 грн. моральної шкоди, стягнути судові витрати.

14 червня 2022 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає частково, оскільки розмір матеріальних збитків, зазначених у висновку, не відповідає, на її думку, обсягу та площам дійсного пошкодження квартири позивача від залиття. Крім того, жодних доказів на підтвердження спричиненої позивачу моральної шкоди, до позовної заяви не долучено (74-77).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири, стягнення судових витрат задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 21 638 гривень 40 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиттям квартири, 6 000 грн. витрат на правову допомогу та 908,00 грн. судового збору.
В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2022 року скасувати, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції не виконав вимог ст.ст. 2, 263 ЦПК України. Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами розмір збитків. Висновок судового експерта, який поданий самостійно позивачем, містить значну кількість зайвих робіт та будівельних матеріалів. В судовому засіданні експерт ОСОБА_3 не зміг надати пояснень приводу того, з яких фактичних даних він виходив, надаючи оцінку спричиненій майновій шкоді та чи робився ним розрахунок такої шкоди як для відновлюваного ремонту чи повного ремонту приміщення. Отже такий висновок не містить дійсної інформації про вартість відновлюваних робіт. Також в акті обстеження від 21.03.2021 року зазначено лише ймовірну причину затоплення. Доказів про підтвердження дійсної причини затоплення суду не надано. Даний акт не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Відтак суд першої інстанції прийняв рішення без встановлення вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку з порушенням. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 640/8205/17.
Також судовим рішенням невірно розподілено судові витрати. В матеріалах справи наявна квитанція про оплату 6000 грн за надання правової допомоги, а тому при задоволенні позову частково, суд повинен був стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн.

Позивач та відповідач до суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Баландіну Ю.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належно довів факт завдання йому збитків у результаті порушення її цивільного права саме з боку відповідача, також обґрунтував вартість шкоди, тому має право на їх відшкодування. 

Апеляційний суд не може не погодитися із даним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується, копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.04.2016 року. (а.с.8).
Згідно з актом комісії ТОВ “ЖЕД Експрес-комфорт” від 12.03.2021 року, встановлено, що 12.03.2021 року в будинку АДРЕСА_3 в квартирі АДРЕСА_4 , що розташована на п`ятому поверсі під час огляду виявлено сліди замокання. Додатково з дозволу жильців проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище. Під час огляду виявлено сліди замокання стіни в кухні під кухонним умивальником. Комісією встановлено, що замокання ймовірно відбулось внаслідок несправності (протікання труб) внутрішньоквартирних мереж холодного водопостачання, які розміщені в суміжній стіні між приміщенням кухні та ванної кімнати квартири  АДРЕСА_2 (а.с.11).
Як вбачається з висновку №009/05-2021 експертного будівельно-технічного дослідження від 11.05.2021 року, складеного судовим експертом Максимчиним А.Д., розмір матеріального збитку завданого внаслідок залиття однокімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 21 638,00 грн. (а.с.12-37).  

Відповідач не оспорює обставини заподіяння шкоди, але не погоджується із оцінкою збитків. 
Крім того, в апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивачем не надано доказів про підтвердження причини затоплення суду, і що акт від 12.03.2021 року не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Проте з пояснень представника відповідача в апеляційному суді слідує, що відповідач визнавала і визнає свою вину в залитті квартири позивача, погоджувалася відшкодувати збитки після з`ясування їх обсягу і вартості. 
Отже, відповідач, не оспорюючи факту заподіяння шкоди позивачу, своєї вини в настанні такої шкоди, в апеляційній скарзі ставить під сумнів розмір шкоди, який вважає завищеним.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем на підтвердження власних позовних вимог надані докази, які належно і достатньо підтверджують факт спричинення шкоди, підтвердження вини відповідача в залитті, обсяг і розмір матеріальних збитків, для встановлення якого проведено експертне будівельно-технічне дослідження. 
Критика з боку відповідача доказів, наданих суду позивачем, зводиться до припущень, нічим не підтверджених, таких, що базуються на власному переконанні. 
Жодних доказів, які б спростували докази, на підставі яких суд виніс рішення, апеляційному суду відповідачем не представлено. 
Відповідач повинний подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень (ст.83 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві відповідач визнає позов про відшкодування збитків частково, не зазначаючи, в якому розмірі, повністю не визнає вимоги про відшкодування моральної шкоди. 
Доказів на підтвердження власної позиції стосовно вимог про відшкодування збитків відповідачем суду першої інстанції не надано. Клопотань про проведення будь-якого іншого обстеження або про призначення судової експертизи відповідачем не заявлялося. 

За таких обставин неможливо не погодитися із висновком суду про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди, оскільки суд належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, визначив характер правовідносин між сторонами, і зробив в цій частині висновок, який повністю відповідає обставинам справи. 
Рішення суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди ніким з сторін не оскаржується. 

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, колегія суддів приходить до наступного. 

Судом позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволені частково: стягнута на користь позивача 21 638,40 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиттям квартири, відмовлено у стягненні моральної шкоди, визначеної позивачем в розмірі 10000 грн. 
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В матеріалах справи є договір №02-05/2021 про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Рогів Т.Р. та Михайлишиним П.В. (а.с.42), ордер на надання правничої (правової) допомоги №005148 (а.с.43), квитанція  №247494 про оплату 6000 грн. за надання правової допомоги (а.с.45).
З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважав, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути всю суму - 6 000,00 грн. витрат за надання правової допомоги. 
Але, положення статті  137 ЦПК України вказують на те, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу позивача належно обґрунтований у відповідності до положень статті 137 ЦПК України, відповідачем не заявлено про підстави зменшення таких витрат у зв`язку із неспівмірністю. 
Судом задоволені вимоги позивача частково, а правила статті 141 ЦПК України встановлюють, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи це до уваги, колегія суддів доводи апеляційної скарги про необхідність зміни розподілу витрат на правову допомогу вважає обґрунтованими, такими, що знайшли своє підтвердження, тому вважає доцільним змінити рішення в частині стягнення судових витрат, визначивши суму до стягнення в розмірі 3000 грн.. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення стосовно відшкодування матеріальних збитків, спричинених залиттям квартири позивача. Втім, рішення підлягає зміні в частині стягнення витрат на правову допомогу із визначенням суми витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 3000 грн.. 
В решті, що оскаржується, рішення суду першої інстанції скасуванню або зміні не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2022 року змінити в частині стягнення витрат на правову допомогу. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі) грн. витрат на правову допомогу. 
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 23 березня 2023 року.
Головуюча                                                                Є.Є. Мальцева
Судді:                                                                В.М. Барков
В.М. Луганська