КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 369/148/23                                                                                        Головуючий у І інстанції Хрипун С.В.
Провадження № 33/824/1546/2023                                                              Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
27 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1 - адвоката Алексійчука Олексія Миколайовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , працює в.о. директора комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  
 
УСТАНОВИВ:
 
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 172-7 ч. 1; ч. 2 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.  Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Не погоджуючись із постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Алексійчук О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року скасувати та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Вишнева міська рада в особі голови покладаючи за розпорядженням №3/14-182 від 19.05.2021 року на ОСОБА_1 виконання обов`язків директора КП «Вишнівськтеплоенерго» без укладення з ним контракту, повинна була усвідомлювати про можливий реальний конфлікт інтересів у зв`язку із суміщенням ОСОБА_1 посад, оскільки він залишався на посаді начальника дільниці теплових мереж та бойлерних установ. Вважає, що у даному випадку, з урахуванням чинного законодавства, повідомлення чи оголошення особою про реальний конфлікт інтересів безпосередньому керівнику або іншому органу, здійснюється тільки у разі якщо зазначеним особам (або органу) до цього про нього не було відомо.
Крім того, відповідно до змісту протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 мав службові повноваження, перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора, та мав повноваження на прийняття рішень щодо отримання ним премій. Апелянт вважає, що наявність у правопорушника факту приватного інтересу, як особи, яка тимчасово виконує обов`язки директора, який би був чітко сформульований і визначений, не встановлено, оскільки не в повному обсязі досліджено обставини, за якими надавались вищезгадані премії. Суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що здійснювалося преміювання усіх без виключення працівників підприємства згідно діючого на підприємстві положення про преміювання працівників та Статуту підприємства.
Окрім цього, КП «Вишнівськтеплоенерго» має у штаті уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції, яким є інспектор з кадрів. До завдань останнього, згідно із затвердженим на підприємстві Положенням про уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції (згідно наказу №14-а-В від 19.05.2021 року), входить вжиття заходів з виявлення конфлікту інтересів та сприяння його врегулюванню, інформування керівника про виявлення конфлікту інтересів та заходи, вжиті для його врегулювання. Отже, підписуючи накази про преміювання, ОСОБА_1 вважав, що інспектор з кадрів, у відповідності зі своїми повноваженнями, перевіривши усі можливі конфлікти інтересів, надав список на преміювання, який долучений до наказу і як наслідок підписаний ОСОБА_1 .
Судом першої інстанції також не враховано, що ОСОБА_1 , був присутнім на засіданні профспілки при вирішенні питання про преміювання, однак участі у голосуванні не брав, розміру премій не визначав.
В протоколах не зазначено як це вплинуло на об`єктивність або неупередженість прийнятого ним рішення, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки «реальний конфлікт інтересів» згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» вимагає, щоб суперечність між приватним інтересом та службовими обов`язками впливала на об`єктивність або неупередженість вчинення чи невчинення дій.
В судових засіданнях у Київському апеляційному суді взяли участь ОСОБА_1 та його захисник адвокат Алексійчук О.М., які повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. 
Прокурор Києво-Святошиснької окружної прокуратури Канарський В.С. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року залишити без змін.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
В частині 2 статті 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.
Відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Статтею 81 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з статями 167 та 169 цього кодексу, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.
Так зокрема у ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" дано визначення потенційному та реальному конфлікту інтересів.
Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
Згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд перевіряючи наявні в матеріалах справи докази та дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення 
№ 1258 про адміністративне правопорушення за статтею 172-7 частина 1 КУпАП від 05.01.2023 року,
№ 1259 про адміністративне правопорушення за статтею 172-7 частина 2 КУпАП від 05.01.2023 року,
№ 1256 про адміністративне правопорушення за статтею 172-7 частина 1 КУпАП від 05.01.2023 року,
№ 1257 про адміністративне правопорушення за статтею 172-7 частина 2 КУпАП від 05.01.2023 року,
№ 1252 про адміністративне правопорушення за статтею 172-7 частина 1 КУпАП від 05.01.2023 року,
№ 1253 про адміністративне правопорушення за статтею 172-7 частина 2 КУпАП від 05.01.2023 року,
№ 1254 про адміністративне правопорушення за статтею 172-7 частина 1 КУпАП від 05.01.2023 року,
№ 1255 про адміністративне правопорушення за статтею 172-7 частина 2 КУпАП від 05.01.2023 року, виходить з такого.
Судом встановлено, що Згідно з розділом 1 статуту КП «Вишниківськтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 19417197), засновником підприємства є Вишнева міська територіальна громада в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області.
Відповідно до пп. 5.1. статуту КП «Вишниківськтеплоенерго» є юридичною особою. Права і обов`язки юридичної особи КП «Вишниківськтеплоенерго» набуває з дня його державної реєстрації.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.
Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом резидента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 169 Цивільного кодексу України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.
Отже, КП «Вишниківськтеплоенерго» є юридичною особою публічного права.
Відповідно до пп. 6.5. статуту КП «Вишниківськтеплоенерго» очолює директор, що призначається на посаду розпорядженням міського голови на підставі укладеного контракту та звільняється з посади розпорядженням міського голови у відповідності до умов контракту та чинного законодавства.
Згідно з розпорядженням Вишневого міського голови від 19.05 2021 №3/14-182 «Про виконання обов`язків директора КП «Вишнівськтеплоенерго»» на начальника дільниці теплових мереж та бойлерних установ КП «Вишнівськтеплоенерго» ОСОБА_1 з 19.05.2021 тимчасово покладено виконання обов`язків директора цього ж комунального підприємства.
У відповідності до наказу КП «Вишнівськтеплоенерго» від 19.05.2021 №66-К ОСОБА_1 приступив до тимчасового виконання обов`язків директора цього ж комунального підприємства.
Відповідно до ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.
Слід зазначити, що на офіційному веб-сайті НАЗК в розділі «Декларування» розміщено роз`яснення щодо того, хто вважається посадовою особою юридичної особи публічного права відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII.
Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств, слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно - господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника.
Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово - господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.
Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.
Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII, посадові особи юридичних осіб публічного права, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VІІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Отже, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VІІ та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
За умовами колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом КП «Вишнівськтеплоенерго» на 2021 р. - 2022 р. економічне стимулювання формується директором спільно з профспілковим комітетом, які визначають перелік витрат та заохочень для обговорення і схвалення їх трудовим колективом, а також визначають розмір премії й інших видів заохочення. Преміювання працівників зазначеного комунального підприємства проводиться при виконанні планових завдань підрозділу. Оцінка роботи підрозділів розглядається на балансовій комісії підприємства. Рішення комісії подається директору для остаточного прийняття рішення з цього приводу.
Таким чином, виключне право та остаточне рішення щодо преміювання працівників приймає керівник підприємства, як особа уповноважена на розпорядження коштами підприємства та є основним підписантом фінансово-розпорядчих документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VІІ особи, зазначені у пунктах 1 і 2 ч. 1 ст. З цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Реальний конфлікт інтересів, відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону №1700 - VII, це - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VІІ, приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Слід зазначити, що фінансові питання завжди створюють для особи, на яку поширюється дія Закону №1700-VІІ, передумови для виникнення приватного інтересу, зумовлені особистою вигодою, а саме покращенням свого матеріального стану. Відповідно наявність у такої особи організаційно - розпорядчих або адміністративно-господарських повноважень, пов`язаних з вчиненням/невчиненням дій, прийняттям рішень стосовно себе утворює потенційний конфлікт інтересів, а реалізація стосовно себе таких повноважень - реальний конфлікт інтересів.
Судом встановлено, що 
- 18.08.2021 ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні КП «Вишнівськтеплоенерго» за адресою: Київська область, Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 11, підписав наказ №65-Б «Про надання премії» працівників підприємства, серед яких був і він особисто та встановив собі премію в розмірі 500 гривень; 
- 08.10.2021 ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні КП «Вишнівськтеплоенерго» за адресою: Київська область, Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 11, підписав наказ №84-Б «Про преміювання до Дня захисника України» працівників підприємства, серед яких був і він особисто та встановив собі премію в розмірі 500 гривень;
- 16.12.2021 ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні КП «Вишнівськтеплоенерго» за адресою: Київська область, Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 11, підписав наказ №106-Б «Про преміювання до Дня енергетика» працівників підприємства, серед яких був і він особисто та встановив собі премію в розмірі 1000 гривень;
- 17.03.2022 ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні КП «Вишнівськтеплоенерго» за адресою: Київська область, Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 11, підписав наказ №24-Б про преміювання працівників підприємства, серед яких був і він особисто та встановив собі премію в розмірі 2000 гривень.
Підписуючи вказані накази, ОСОБА_1 розумів і усвідомлював, що саме він отримає премію у визначених розмірах.
Вказані обставини свідчать про прийняття ОСОБА_1 рішень та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів спричиненого суперечністю між її приватним інтересом та службовими повноваженнями, в частині преміювання працівників, визначеними Положенням про преміювання, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Дискреційний характер службових повноважень в.о. директора КП «Вишнівськтеплоенерго» при вирішенні питання щодо нарахування премії і права на її отримання працівникам закладу шляхом видання та підписання відповідного наказу, зумовлений можливістю тільки ним приймати остаточне рішення щодо встановлення премій, свідчить про наявність впливу вказаної суперечності на об`єктивність прийняття ОСОБА_1 відповідних рішень.
Наявність у в.о. директора КП «Вишнівськтеплоенерго» приватного інтересу, зумовленого бажанням поліпшення свого матеріального стану у зв`язку з підписанням наказів про надання премій працівникам підприємства, де серед інших працівників був і він особисто, не могло не впливати на об`єктивність або неупередженість прийнятого ним рішення та вчинення дій. 
За таких умов, а саме наявності реального конфлікту інтересів, директор КП «Вишнівськтеплоенерго» був зобов`язаний повідомити не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про таку наявність свого безпосереднього керівника та не вчиняти дій та не приймати рішень до прийняття безпосереднім керівником або керівником органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, та повідомлення про прийняте рішення.
ОСОБА_1 мав можливість дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішень щодо виплати грошових премій працівникам та вчинення дій шляхом підписання відповідних  наказів про преміювання під час фактичного підписання цих наказів, проект яких йому було надано на підпис разом із списком працівників та розміром премій.
Отже, в.о. директора КП «Вишнівськтеплоенерго» ОСОБА_1 , не повідомивши у встановленому Законом № 1700 - VII порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів Вишневу міську раду, порушив вимоги п.1 та п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 - VII.
Крім того, в.о. директора КП «Вишнівськтеплоенерго» ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів вчинив дію (підписав накази) в умовах реального конфлікту інтересів, пов`язаного з виникненням суперечностей між його особистими інтересами та службовими повноваженнями як в.о. директора, які впливають на об`єктивність прийняття рішення, чим порушив вимоги п.3 ч. 1 ст. 28. Закону № 1700 - VII.
Суд першої інстанції надав належну оцінку і доводам сторони захисту та дійшов правильного висновку про те, що у ОСОБА_1 був наявний приватний майновий інтерес, а саме поліпшення свого матеріального стану у зв`язку з підписанням наказів про надання премій працівникам підприємства, де серед інших працівників був і він особисто.
Зміст протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
За таких обставин, доводи апеляційної інстанції про відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими, не спростовують факту вчинення особою адміністративних правопорушень, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, а будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, які ставляться йому у провину, матеріали справи не містять.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчинених адміністративних правопорушень, її особу, ступінь вини, обставини, які пом`якшують відповідальність, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, інші обставини справи, що впливають на вид та розмір стягнення, і обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст.172-7 КУпАП, виходячи з вимог ст.36 КУпАП, оскільки воно передбачає більш суворе стягнення з числа вчинених правопорушень, що на думку суду апеляційної інстанції є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Алексійчук О.М.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Алексійчука Олексія Миколайовича залишити без задоволення, постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду                                           Д.О.Таргоній