ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                                          Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.
09 лютого 2023 р.	Справа № 520/2316/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на     рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
В с т а н о в и в:
           12.02.2021 року Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (далі – Університет, позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі у розмірі 579.798 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач проходив навчання та військову службу у Університеті з 06.08.2018 року по 14.01.2021 року на посаді курсанта. 14.01.2021 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем достроково розірваний, ОСОБА_1 виключений із списків особового складу наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 13.01.2021 року № 6.
Відповідно до пункту 1 (абз. 5) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Проте, відповідачем не сплачено витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання в загальному розмірі 579.798 грн.
Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду першої інстанції не надходив.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи) адміністративний позов Університету задоволено частково.
З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто 579.798 грн на відшкодування витрат, пов`язаних на його утримання під час навчання.
В задоволені іншій частини позовних вимог Університету відмовлено.
Судове рішення обґрунтовано тим, що позивач довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача обов`язку відшкодувати Університету витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання в загальному розмірі 579.798 грн.
Не погоджуючись з судовим рішенням в апеляційній скарзі, представник позивача просить його скасувати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно тлумачить положення п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в аспекті Контракту від 06. 08.2018 року щодо початку проходження військової служби. Скаржник вважає, що з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, суду належало дійти висновку, що початком проходження військової служби позивачем слід вважати 26.02.2018 року, тобто день зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на посаду технік за ВОС 234946, а відтак відповідач є військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , а не громадянином, який не проходив військову службу та військовозобов`язаним.
Скаржник зазначає, що відповідач не є: - курсантом, який вислужив встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у заклад вищої освіти, курсантом жіночої статі; - курсантом, який навчався понад встановлений законодавством строк строкової військової служби; - особою офіцерського складу; курсантом, який навчався менше встановлених законодавством строків строкової військової служби; - курсантом, який навчався понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, та ці обставини підлягали врахуванню під час визначення розміру відшкодування згідно з п.п. 5 та 6 Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах.
Також скаржник зазначає, що на день звернення позивача до суду чинним законодавством у військовій сфері не встановлено механізму, порядку та умов відшкодування витрат за навчання військовослужбовцями сержантського складу військової служби за контрактом.
          Крім того скаржник вказує, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , проходить військову службу на посаді технік за ВОС 234946, то пункти 1-3 Розрахунку витрат № 43 від 15.01.2021 року є видами забезпечення військовослужбовця за контрактом, які він отримує відповідно до умов служби. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що під час укладення контракту від 06.08.2018 року про проходження військової служби (навчання) був чинним контракт від 23.02.2018 року про проходження громадянином України військової служби у ЗСУ на посадах сержантського складу. На думку, скаржника, суд першої інстанції мав дійти наступного висновку – оскільки під час укладання контракту від 06.08.2018 року про походження військової служби (навчання) відсутні законодавчі підстави припинення (розірвання) контракту від 23.02.2018 року, то під час дії контракту від 06.08.2018 року про проходження військової служби (навчання) залишається чинним контракт від 23.02.2018 року про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах сержантського складу, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 терміном на 5 років.
          Як зазначає скаржник, суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки умовам припинення (розірвання) контракту з ОСОБА_1 . В свою чергу приписи абзацу другого п. 6.5 розділу VI Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом МО України від 10.04.2009 року № 170, визначено, що у разі невиконання програми фахової підготовки або відмови від подальшого навчання, а також у разі виявлення недисциплінованості військовослужбовці відраховуються з навчання та направляються до військових частин, з яких вони були відряджені на підготовку до навчальних частин (центрів) та військових навчальних закладів. До військових частин надсилаються також витяг із наказу про відрахування з навчання та документи, що були підставою для цього. 
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин  справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.
Статтею 3 Закону України від 06.12.1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі – Закон № 1934-XII. у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Згідно з частиною першою ст. 15 Закону № 1934-XII фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
За змістом ст. 25 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 рок № 964 (далі - Порядок № 964; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
Проте на виконання пункту 3 Порядку № 964 був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, відповідно до якого у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу вищого навчального закладу. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається? ? узагальнено та вноситься до книги обліку нестач вищого навчального закладу. Відшкодовані за утримання курсантів у вищому? ? навчальному? ? закладі кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження вищого навчального закладу та витрати на утримання курсантів.
Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Відповідно до п.п. 5 та 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у повному розмірі: 
курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у  заклад вищої освіти, 
курсантами жіночої статі - за весь період навчання; 
курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за  період навчання, що перевищує цей строк; 
особами  офіцерського  складу,  які звільняються з військової служби  протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу,  які  оволоділи  спеціальностями  льотного складу авіації) після  закінчення  закладу  вищої  освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з»  пункту  2  частини  п`ятої  статті  26  Закону  України  «Про військовий  обов`язок  і  військову службу», - за весь період  навчання (п. 5 Порядку № 964).   
Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання  військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: 
курсантами, які навчалися менше  встановлених  законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання; 
курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період  навчання, який відповідає строку строкової військової служби (п. 6 Порядку № 964).   
У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 7 Порядку № 964).
Згідно з пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.
За змістом пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
За приписами ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
До видів військової служби відповідно до ч. 6 ст. 2   Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відноситься: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу. 
Строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються:
для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, - до 18 місяців;
для осіб, які на час призову на строкову військову службу мають ступінь вищої освіти спеціаліст або магістр, - до 12 місяців (ч. 1 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період, це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею першою Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» унормовано, що особливий період, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє у державі починаючи від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014. Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. 
Згідно з частиною 3 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію та призначаються на посади, строки військової служби в календарному обчисленні встановлюються відповідно до частини другої цієї статті.
Для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на шість місяців або на строки, визначені частиною четвертою цієї статті. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.
Відповідно до ч. 7. ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладають новий контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.
Для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні: для курсантів вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти - час навчання у вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти (абз. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Згідно з пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається: день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Згідно з частиною 11 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти чоловічої статі, відраховані з вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (за винятком випадків, передбачених пунктами «б», «г», «д» чи «з» частини шостої статті 26 цього Закону), направляються у військові частини для подальшого проходження військової служби, якщо вони не вислужили встановленого строку строкової військової служби. При цьому у строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість:
строкової військової служби до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів;
військової служби за контрактом до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів;
військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби.
Підпунктом «д» пункту 2  ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» унормовано, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): через службову невідповідність.          
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 у період часу з 01.08.2015 року по 23.02.2018 року був курсантом військового коледжу сержантського складу Університету. Означений період зараховується до строку строкової служби відповідача з розрахунку 2 місяці військової служби під час навчання у ВНЗ за 1 місяць строкової військової служби, який складає 1 рік 3 місяці 11 днів. У період з 23.02.2018 року по 05.08.2018 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом. Строк, який зараховується до строку строкової служби, з розрахунку 2 місяці військової служби за контрактом за 1 місяць строкової служби складає 2 місяці 21 день.
          Колегія суддів зазначає, що станом на 05.08.2018 року строк строкової військової служби ОСОБА_1 складає 18 місяців.
Відповідно умов контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, укладеного 06.08.2018 року між МО України в особі тво начальника Університету та сержантом ОСОБА_1 , останній добровільно прийняв на себе зобов`язання, зокрема відшкодувати МО України витрати, пов`язані у утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом начальника Університету від 13.01.2021 року № 6 сержант ОСОБА_1 (колишній військовослужбовець за контрактом) відповідно до п.п. 36, 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнений з військової служби у запас за п.п. «д» п. 2 (через службову невідповідність) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу припинена достроково.
Означеним наказом визначено про стягнення з державна ОСОБА_1 суми у розмірі 579.798, 44 грн за період навчання в університеті відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, та пункту 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наявним в матеріалах справи загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 15.01.2021 року №  43 підтверджено, що заборгованість відповідача з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Університеті складає 579.798,44 грн. (а. с. 10-17). Із вказаним розрахунком відповідач погодився, як і з зобов`язанням про добровільне відшкодування означених вище витрат не пізніше 15 днів з дати видання наказу про його відрахування.
Доказів того, що ОСОБА_1 відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, суду не надано, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Університету є обґрунтованими та мають бути задоволені.
Колегія суддів відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі фактично щодо неможливості застосування позивачем при обрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , положень абзацу 1 п. 5 Порядку № 964 (курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у  заклад вищої освіти), оскільки відповідач ОСОБА_1 до вступу в Університет вислужив встановлений законодавством строк строкової військової служби.
З підстав, наведених вище, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що після припинення 13.01.2021 року чинності контракту від 06.08.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Університетом, з 28.02.2018 року поновляється дія контракту, укладеного ОСОБА_2 з військовою частиною після закінчення військового коледжу сержантського складу цього Університету, на строк 5 років.
Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника, з посиланням на приписи абзацу другого п. 6.5 розділу VI Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом МО України від 10.04.2009 року № 170, про те, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки умовам припинення (розірвання) контракту з ОСОБА_1 .  
Абзацом 1 п. 6.5 наказу № 170 встановлено, що після успішного завершення підготовки в навчальних частинах (центрах) та у військових навчальних закладах військовослужбовці отримують документи про завершення підготовки та направляються для подальшого проходження військової служби до військових частин, з яких вони були відряджені на навчання. Форми документів про закінчення підготовки, порядок їх виготовлення, видачі та обліку визначає Генеральний штаб Збройних Сил України (абз. 1 п. 6.5 наказу № 170).
У разі невиконання програми підготовки або відмови від подальшого навчання, а також у разі виявлення недисциплінованості військовослужбовці відраховуються з навчання та направляються до військових частин, з яких вони були відряджені на підготовку до навчальних частин (центрів) та військових навчальних закладів. До цих військових частин надсилаються також витяг із наказу про відрахування з навчання та документи, що були підставою для цього (абз. 2 п. 6.5 наказу № 170).
Колегія суддів зазначає, що правова норма, на яку посилається скаржник, регламентує порядок завершення підготовки в навчальних частинах (центрах) та у військових навчальних закладах військовослужбовцями, що були відряджені до означених навчальних закладів, доказів чого суду апеляційної інстанції скаржник не надав.
При цьому, ч. 3 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» унормовано, що зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.
З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону (ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладають новий контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону (ч. 7 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Враховуючи наведене в його сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегія суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, - без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Курило   	
          Постанова у повному обсязі складена і підписана 17 лютого 2023 року.