КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа №  759/119/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5798/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
22 березня 2023 року                                                                                                   м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                                                                                                                            
                                         при секретарі      Савіцькій Д.А.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2  до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх дітей батьку на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. у присутності фахівця із соціальної роботи, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді П`ятничук І.В.,- 
встановив:
 
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.
У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей.
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 до ухвалення судового рішення передавати дітей ОСОБА_1 на території Святошинського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга о 14 год. 00 хв та до 16 год. 00 хв у присутності фахівця із соціальної роботи, та вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`зання будь-яких інших осіб, які триматимуть дитину у себе на підставі закону чи рішення суду, передати батьку ОСОБА_1 його малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ухвалення остаточного рішення у справі № 759/119/18.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку ОСОБА_1 на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ( АДРЕСА_1 ), щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв до 16 год. 00 хв у присутності фахівця із соціальної роботи.
У задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року в частині задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов'язання ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх дітей батьку на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв до 16 год. 00 хв у присутності фахівця із соціальної роботи скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьку ОСОБА_1 на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ( АДРЕСА_1 ), щовівторка та щочетверга о 14 год 00 хв та до 16 год 00 хв, у присутності фахівця із соціальної роботи.
В іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року скасовано.
Передано справу у частині вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2  до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх дітей батьку на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв до 16 год. 00 хв у присутності фахівця із соціальної роботи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховним Судом зроблено наступні висновки:
апеляційний суд не врахував, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним;
суд апеляційної інстанції не дослідив надані ОСОБА_2 докази, а саме - рішення Пярнуського Повітового суду (Естонська Республіка) від 07 травня 2021 року, ухвалене за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 21 березня 2021 року про повернення в Україну неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не надав йому належної оцінки та не мотивував належно його відхилення;
суд апеляційної інстанції не врахував, що у рішенні Пярнуського Повітового суду (Естонська Республіка) від 07 травня 2021 року зазначено про наявність особливих підстав не розлучати дітей з матір'ю та не повертати дітей в Україну;
апеляційний суд не звернув уваги на те, що наслідком забезпечення позову в спосіб, про який просив позивач, а саме - шляхом зобов'язання ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх дітей батьку на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. у присутності фахівця із соціальної роботи, є повернення незаконно вивезених, на думку позивача, дітей на територію України, що не може бути предметом вирішення судами на стадії забезпечення позову в справі про визначення місця проживання дітей з огляду на існування законодавчо визначеного правового механізму повернення незаконно вивезеної дитини за межі України.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що тривалий час, внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_2 обмежується реалізація права заявника на спілкування та побачення з дітьми. Існує реальний ризик, що його діти можуть остаточно втратити емоційний зв`язок з ним. 
Заявник вказує, що неприйняття запропонованих ним заходів може стати наслідком втрати бажання дитини проживати разом із батьком, призведе до погіршення фізичного та психічного здоров`я малолітнього, його розвитку, є також ймовірність виникнення вкрай негативних наслідків у вигляді відчуження дитини від батька через втрату емоційної та психологічної прихильності, що може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, призвести до ситуації, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для захисту прав дитини.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.
Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2  до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх дітей батьку на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв до 16 год. 00 хв у присутності фахівця із соціальної роботи, суд першої інстанції виходив з того, що обраний спосіб забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Предметом позовних вимог є визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що існує реальний ризик, що допоки в суді буде розглядатися справа, діти можуть остаточно втратити з ним емоційний зв`язок, і у випадку задоволення позовних вимог, заявник буде позбавлений можливості виконати рішення суду, оскільки діти будуть остаточно налаштовані відповідачкою проти нього. 
Встановлено, що Пярнуським Повітовим судом (Естонська Республіка) ухвалено рішення від 07 травня 2021 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 21 березня 2021 року про повернення в Україну неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Цим рішенням залишено без задоволення заяву ОСОБА_8 від 29 березня 2021 року про повернення в Україну неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
У рішенні встановлено, що орган опіки та піклування Пярнуської міської Управи у письмовій думці від 09 квітня 2021 року знаходить, що, виходячи з найкращих інтересів дітей, слід залишити клопотання ОСОБА_1 без задоволення. Письмова думка складена за наслідками візиту спеціаліста із захисту прав дітей Органу опіки та піклування Пярнуської міської Управи до місця проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спілкування з ними, їх матір`ю та її чоловіком, оцінки добробуту дітей у сім`ї. Неповнолітній ОСОБА_9 на слуханнях, що відбулись 23 квітня 2021 року у суді при посередництві перекладача пояснив зокрема, що боїться свого біологічного батька та хоче проживати в Естонії. Неповнолітня ОСОБА_10 на слуханнях, що відбулись 23 квітня 2021 року у суді при посередництві перекладача пояснила зокрема, що боїться батька та не хоче повертатися до України. Адвокат дітей А.Нимміку та представник міста Пярну І.Вахер пояснили суду, що діти добре пристосувались до повсякденного життя у Естонії і воно є для них сприятливим та комфортним. Зазначили про наявність особливих підстав не розлучати дітей з матір`ю та не повертати дітей в Україну. Вказані обставини вказують на те, що вид забезпечення позову, який просив у суду ОСОБА_1 , суперечив інтересам дітей.
Враховуючи вищенаведені фактичні обставини, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2   передавати малолітніх дітей батьку на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв до 16 год. 00 хв, фактично зводиться до часткового вирішення спору по суті, оскільки має наслідком повернення дітей в Україну.
Колегія суддів також бере до уваги, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, а тому забезпечення позову в обраний ОСОБА_1 спосіб, в першу чергу не буде відповідати інтересам дітей, які на даний момент перебувають у спокійному та безпечному середовищі.
Крім того, заявник, з метою не втратити емоційний зв`язок із дітьми, не позбавлений можливості спілкуватися із дітьми за допомогою месенджерів («Viber», «Telegram», тощо) відеозв`язку («Skype», «Zoom») чи соціальних мереж («Instagram», «Facebook»).
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 16 червня 2021 року в частині вимог ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов`язання    ОСОБА_2  до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх дітей батьку на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв до 16 год. 00 хв у присутності фахівця із соціальної роботи постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-         
   
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року в частині вимог ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2  до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх дітей батьку на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга з 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. у присутності фахівця із соціальної роботи залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2023 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                                Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                 С.В. Кулікова

 
 
                                                                                                                                                                                           С.Г. Музичко