Справа № 711/7483/2012

П О С Т А Н О В А
Іменем України

24 січня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Собослоя Г.Г.,
з участю секретаря Волощук В.І.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», на ухвалу Тячівського районного суду від 20 вересня 2022 року (у складі судді Чопика В.В.) за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -
ВСТАНОВИВ:
       АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (надалі – Банк), звернулося до суду із заявою у серпні 2022 р. 
       Банк просив:
-поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих на підставі рішення Тячівського районного суду від 13.06.2012 р. у справі № 711/7483/2012 р.;
-видати дублікати виконавчий листів № 711/7483/2012, виданих Тячівським районним судом на підставі рішення Тячівського районного суду від 13.06.2012 р. у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості та відшкодування судового збору.
       На обґрунтування заяви вказав, що рішенням Тячівського районного суду від 13 червня 2012 р. у справі № 711/7483/2012 задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 36 188,78 грн. боргу та 361,89 грн. у відшкодування судового збору. Рішення набрало законної сили 25.06.2012 р.
       26.06.2012 р. Тячівським районним судом на виконання указаного рішення було видано три виконавчі листи. Виконавчі листи неодноразово пред`являлися до примусового виконання до відділу ДВС Тячівського РУЮ у Закарпатській області.
       У зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про хід виконавчих дій Банк звернувся до відділу ДВС Тячівського РУЮ у Закарпатській області. 28.07.2022 р. Банк отримав відповідь, згідно з якою 01.12.2017 р. по боржнику ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, 22.11.2017 р. по боржнику ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, 22.11.2017 р. по боржнику ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Оригінали виконавчих листів із копіями вказаних постанов відправлено стягувачу засобами поштового зв`язку. Актами від 04.08.2022 р. установлено факт втрати виконавчих листів, виданих на виконання рішення Тячівського районного суду від 13.06.2012 р. На сьогодні рішення суду не виконано.
       Поважними причинами для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є те, що стягувач тільки 28.07.2022 р., після отримання відповіді з відділу ДВС Тячівського РУЮ у Закарпатській області, дізнався про втрату виконавчих документів. Жодних документів виконавчого провадження до Банку не надходило, відтак вони втратилися під час пересилання від органу ДВС до стягувача.
       Ухвалою Тячівського районного суду від 20 вересня 2022 р. у задоволені заяви Банку було відмовлено.
       Банк просить скасувати цю ухвалу, а вимоги заяви задовольнити.         Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-із моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу минуло менше п`яти років і Банк вичерпав усі законні способи щодо відновлення порушеного права;
-неповідомлення органами державної виконавчої служби про повернення виконавчого листа стягувачу у спосіб, передбачений ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», є порушенням права стягувача на інформацію про хід виконання судового рішення.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
       Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, із таких мотивів.
       Суд виходив із того, що останні дії по виконавчому провадженню були вчиненні державним виконавцем 01.12.2017 р., із заявою про видачу дубліката виконавчого листа Банк звернувся через п`ять років, хоча стягувач знав про наявність відкритих виконавчих проваджень.
       Банком не надано доказів для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також доказів переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його відповідність обставинами справи та нормам матеріального закону, що регулюють спірні правовідносини.
       При цьому, із матеріалів справи вбачається, що 13.06.2012 р. Тячівський районний суд ухвалив рішення по справі № 711/7483/2012 за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішення набрало законної сили 25.06.2012 р.
       На виконання указаного рішення Банк отримав три виконавчі листи № 711/7483/2012, видані 26.06.2012 р., по боржниках ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , які пред`являлися до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Тячівського РУЮ у Закарпатській області.
       У зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про хід останніх виконавчих проваджень Банк звернувся до Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою щодо стану примусового виконання указаних виконавчих листів.
       28.07.2022 р. Банком отримано листи Тячівського ВДВС у Тячівському районі, згідно з якими 01.12.2017 р. по виконавчому провадженню № 52519463 про стягнення із ОСОБА_4 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; 21.11.2017 р. по виконавчому провадженню № 495908663 про стягнення із ОСОБА_2 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; 21.11.2017 р. по виконавчому провадженню № 49590863 про стягнення із ОСОБА_1 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
       У відповідях зазначено, що оригінали виконавчих листів із копіями вказаних постанов відправлено стягувачу (Банку) засобами поштового зв`язку.
       Актами Банку від 04.08.2022 р. встановлено факт утрати виконавчих листів № 711/7483/2012, виданих на підставі рішення Тячівського районного суду від 13.06.2012 р. На сьогодні рішення суду не виконано.
       Отже, з досліджених судом документів убачається, що останні дії по виконавчому провадженню, по якому заявник просить видати дублікат виконавчого листа та поновити пропущений строк для пред`явлення його до виконання, були вчинені державними виконавцями 01.12.2017 р.
       Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа заявник звернувся до суду 09 вересня 2022 р. Тобто через 5 років.
       Не дивлячись на те, що стягувач знав про наявність у боржника заборгованості та про наявність виконавчого листа, однак протягом тривалого часу та дотепер не вчиняв жодних дій для з`ясування стану виконання рішення суду.
       Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
       При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
       Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
       На час видачі виконавчого листа у цій справі (26 червня 2012 р.) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
       05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
       Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».
       У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Довід апеляційної скарги про те, що із моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу минуло менше п`яти років і Банк вичерпав усі законні способи щодо відновлення порушеного права, не заслуговує на увагу в контексті спірних правовідносин, оскільки стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, звернення із цією заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, або наявності поважних причин щодо пропуску такого строку.
       Довід апеляційної скарги про те, що неповідомлення органами державної виконавчої служби про повернення виконавчого листа стягувачу у спосіб, передбачений ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» є порушенням права стягувача на інформацію про хід виконання судового рішення, теж не заслуговує на увагу, оскільки по-перше: стягувачем не доведено, що орган державної виконавчої служби не повідомляв Банк про прийняті рішення у рамках виконавчого провадження, а по-друге: стягувач і сам зацікавлений у тому, щоб знати, що відбувається із виконавчим провадженням, проте стягувач лише через п`ять років із моменту винесення постанов про повернення виконавчих документів стягувачу звернувся до органу державної виконавчої служби із запитом про хід виконавчого провадження, що свідчить про нехтування стягувачем своїми правами та обов`язками.
       Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
       Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
       Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання Банк звернувся із пропуском трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що стягувач з моменту видачі виконавчих листів 26 червня 2012 р. лише раз звертався до органу державної виконавчої служби із запитом про хід виконавчого провадження, а саме - 02.06.2022 р.
       За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність Банком поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску вказаного строку, а тому правильно відмовив у поновленні пропущеного Банком строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачі дубліката виконавчого листа.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» залишити без задоволення. 2.Ухвалу Тячівського районного суду від 20 вересня 2022 року залишити без змін.                                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 07 лютого 2023 р.
Судді: