Справа № 133/1393/22 
Провадження № 33/801/207/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року                                                                               м. Вінниця

       Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сімчука І. А. на постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

       Постановою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 10 липня 2022 року о 10 год 00 хв. по автодорозі Кременець – Біла Церква в с. Сокілець Хмільницького району Вінницької області він керував транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
       Захисник ОСОБА_1 – адвокат Сімчук І. А. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року, а провадження у справі закрити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 тричі погоджувався на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, проте працівники поліції своїми діями спонукали його до висловлення відмови від проходження огляду. Під час проходження огляду на стан сп`яніння та під час складення протоколу поліцейський не вжив жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, а навпаки перешкоджав йому в цьому, чим грубо порушив право на захист. З відеозапису нагрудної камери працівника поліції видно, що ознак алкогольного сп`яніння він не мав, поводив себе адекватно, поведінка відповідала обстановці. Огляд на стан сп`яніння поліцейські намагалися провести з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України. Відеоматеріали не містять факту фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, тим більше, ця відмова не була здійснена при свідках. Вказував, що в порушення пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція) ОСОБА_1 не було направлено для огляду в найближчий заклад охорони здоров`я і таке направлення йому не видавалось.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
       Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
       Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 053639 від 10 липня 2022 року 10 липня 2022 року о 10 год 00 хв. по автодорозі Кременець – Біла Церква в с. Сокілець Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
       Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо  ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції  ОСОБА_1 в протоколі не вказав. Зазначив, що пояснення надасть в суді.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
        Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі – Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
       Згідно з пунктом 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       Працівниками поліції було виявлено у  ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
       Вказані ознаки алкогольного сп`яніння зазначено поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення, який особисто підписаний  ОСОБА_1 , при цьому жодних зауважень чи заперечень щодо встановлених ознак в протоколі  ОСОБА_1 не вказав, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
       З наявного в матеріалах справи відеозапису випливає очевидний висновок, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на уникнення проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Зокрема на відеозаписі зафіксовано, що поліцейський неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд або на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду, на що  ОСОБА_1 протягом тривалого часу спілкування з поліцейськими так і не погодився продувати газоаналізатор «Драгер», або проїхати до закладу охорони здоров`я, врешті погодився з тим, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від огляду на стан сп`яніння. Для його складення після роз`яснення поліцейського попросив запросити двох свідків, які своїм підписом посвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду. При цьому ОСОБА_1 був весь час присутній поряд з поліцейським та свідками. Жодних заперечень щодо їх дій не висловлював.
       Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджуються також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
       Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП.
       Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.
       Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Сімчука І. А. про те, що під час проходження огляду на стан сп`яніння та під час складення протоколу поліцейський не вжив жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, чим грубо порушив право на захист, є безпідставними, тому що за змістом статті 268 КУпАП, яка розташована у Главі 21 «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» цього Кодексу право користуватись правовою допомогою адвоката, чи іншого фахівця у галузі права, передбачено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
       Порядок та строки складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема на місці його виявлення (зупинки транспортного засобу) (Глава 19 «Протокол про адміністративне правопорушення») не передбачають можливості залучення під час його складання захисника. 
       Як зазначалось, згідно зі статтею 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється органом чи посадовою особою, яка здійснює розгляд справи, за загальними правилами оцінки доказів (щодо їх допустимості, належності, достовірності та достатності).
       Щодо стосується доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння працівники поліції намагалися провести з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, то вони не є предметом доказування у цій справі, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою цього технічного засобу не проводився, у зв`язку з його відмовою.
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було направлено для огляду в найближчий заклад охорони здоров`я і таке направлення йому не видавалось, спростовуються матеріалами справи, з яких видно, що поліцейський направив  ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, зокрема до Комунального підприємства «Козятинська центральна районна лікарня» Козятинської міської ради. Таке направлення оформляється в одному примірнику та, у разі доставки водія, пред`являється поліцейським в закладі охорони здоров`я, а не самому водію.
       Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
       Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сімчука І. А. залишити без задоволення, а постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                 О. С. Панасюк