ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 331/2939/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  
на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 331/2939/22 (суддя І інстанції Антоненко М.В.)
за позовом ОСОБА_1   
до Олександрівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області         
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2022 року серії ПН МЗП 002241, закрити провадження у справі.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що мав посвідку на тимчасове проживання в Україні, термін дії якої закінчився 29 червня 2022 року. Натомість протягом червня 2022 року він неодноразово звертався з питання продовження дії посвідки до органів міграційної служби, проте документи для обміну посвідки у нього не приймали. Лише 29 червня 2022 року він подав письмову заяву до Управління ДМСУ в Запорізькій області, в якій зокрема зазначив, що неодноразово завчасно звертався до територіального підрозділу ДМСУ, але отримував лише консультації, а також що нові документи не видаються. Крім того, в заяві вказав, що бажає залишитись проживати в м. Запоріжжя та просить розглянути питання продовження строку його перебування в Україні і видати відповідний документ. Натомість у продовженні терміну дії посвідки йому фактично було відмовлено, а також він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). Вважає, що жодних вимог законодавства не порушував, від виїзду з території України не ухилявся, бажає залишитися проживати в Україні, проте у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України розгляд відповідних заяв громадян РФ зупинений і він наразі не може вирішити це питання.
У відзиві відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
ОСОБА_1 є громадянином РФ. 22.06.2021 він прибув на територію України по паспорту НОМЕР_1 , виданий 23.10.2019, терміном дії до 23.10.2029, з метою возз`єднання сім`ї, як особа, що перебуває у шлюбі з громадянкою України. 05.07.2021 р. ОСОБА_1 отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , видану УДМС у Запорізькій області, терміном дії до 29.06.2022. (а.с. 10, 15-20).
29.06.2022 позивач звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області з листом про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні.
В той же день за підписом заступника начальника Управління Михайла Тихонського позивачу надано письмове роз`яснення № 2301.4-3274/23.3-2, в якому зазначені підстави неможливості обміну посвідки на даний час (а.с. 11).
23.08.2022 позивач звернувся до Олександрівського відділу УДМС у Запорізькій області з питанням подальшого перебуванням на території України (а.с. 10).
При складанні протоколу позивач надав письмове пояснення, в якому зазначив, що з питання продовження строку дії посвідки він вчасно не звертався через бойові дії. З питання продовження строку перебування також не звертався, оскільки не знав про вимоги законодавства. Вчасно не покинув територію України через відсутність фінансової можливості. Крім того, зазначив, що планує виїхати з території України до РФ та в подальшому в`їхати на територію України на законних підставах. (а.с. 42).
В той же день заступником начальника Олександрівського відділу у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Рихловим Є.І. відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серія ПР МЗП № 002206, а начальником Олександрівського відділу у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Грінченко В.В. прийнято постанову про накладання адміністративного стягнення серія ПН МЗП № 002241, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2040 грн. (а.с. 8, 9).
Не погодившись з такою постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся із зверненням до УДМС у Запорізькій області з питанням продовження терміну перебування на території України 29.06.2022, тобто, з порушенням строків встановлених п. 19 Порядку № 322, водночас не навів переконливих доводів, а також, не надав суду належних доказів на підтвердження того, що він звертався до органів УДМС за 15 робочих днів до дати закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання. 
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Відповідно до пункту 19 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі – Порядок № 322), у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.
Пунктом 67 Порядку № 322 передбачено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.
Частиною 1 статті 203 КУпАП визначено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач звернувся до Управління ДМС у Запорізькій області з питанням продовження терміну перебування на території України 29 червня 2022 року, тобто з порушенням строків встановлених п. 19 Порядку № 322, а після закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання в Україні в порушення приписів пункту 67 Порядку № 322 в семиденний строк не знявся з реєстрації місця проживання і не виїхав за межі України, тобто проживав на території України незаконно та ухилявся від виїзду за її межі, а тому вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП.
Доводи позивача, що до 29 червня 2022 року він неодноразово звертався з питання продовження дії посвідки до органів міграційної служби, проте документи для обміну посвідки у нього не приймали, не підтверджені жодними доказами, а тому є недоведеними.
Посилання апелянта на незазначення відповідачем норм чинного законодавства, які ним порушені, також є безпідставними, оскільки в оскарженій постанові чітко зазначено, що позивачем порушені приписи п. 67 Порядку № 322.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 286, 242, 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 331/2939/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко