КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

єдиний унікальний номер справи №759/10699/22
номер апеляційного провадження: №22-ц/824/139/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
24 січня  2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
              судді - доповідача                                Білич І.М.
              суддів                                                     Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.
              при секретарі                                        Рагушіна І.В.
                                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Адаманова Аліма Діляверовича, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О.,
у цивільній справі №759/10699/22 за заявою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження,-
в с т а н о в и л а:
 
У вересні 2022 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою, за результатами розгляду якої просив суд: встановити факт народження дитини жіночої статті, громадянки України - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт. Красногвардійськ, Автономної Республіки Крим, Україна, від батьків:
- батька громадянина України, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- мати громадянка України,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявників народилася дитина жіночої статі - ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про народження так званого Джанкойського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції АР Крим від 26 січня 2017 року серії НОМЕР_1 . Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразку, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року заяву про встановлення факту народження - залишено без задоволення.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник заявників - адвокат Адаманов А.Д. звернувся з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, за яким задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилався на те, що  суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заявлених вимог посилаючись на зазначену інформацію щодо російського громадянства заявників, яка вказана в ксерокопії свідоцтва про шлюб та народження дитини, оскільки на окупанованих територіях російська федерація автоматично визнає громадянами РФ всіх громадян України. Більш того, відповідно до закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,    примусове автоматичне набуття громадянами України, які  проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації  не визнаються Україною та не є підставою для втрати громадянства України.
 
 Учасники справи за викликом у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. 
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що відомості про громадянство батьків, які зазначені в заяві про встановлення факту народження, не співпадають з відомостями, які зазначені в свідоцтві про укладення шлюбу заявників, а також в свідоцтві про народження дитини. Крім того, заявниками не доведено, що вони не мають належних документів для здійснення державної реєстрації народження в органі державної реєстрації актів цивільного стану і відповідно позбавлені можливості зареєструвати народження своєї дитини у компетентних органах України.
           
             Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.
          
             Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом
 
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами від 21 квітня 2022 року, які набрали чинності 07 травня 2022 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Отже, вказаною нормою Закону передбачено виключення, у тому числі для документів, які видані органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, зокрема, для документів, які підтверджують факт народження і повинні додаватися до заяви про державну реєстрацію народження дитини.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
 
Відмовляючи, суд виходив з того, що заявниками у заяві про встановлення факту народження дитини не обґрунтовано та не надано доказів неможливості зареєструвати народження дитини за умови подання органу державної реєстрації актів цивільного стану оригіналу відповідного медичного документу, навіть виданого органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» мають бути прийняті відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, як документи, що підтверджують факт народження дитини.
Вказані обставини свідчать про те, що заявники мають можливість зареєструвати народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території України, за умови дотримання порядку подання відповідної заяви про державну реєстрацію народження дитини та долучення до вказаної заяви оригіналів відповідних документів.
 
Разом з тим, у відповідності до позиції Верховного Суду щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, викладеній у листі №985/0/208-21 від 22 квітня 2021 року, під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території  України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.
Відтак, відсутність в матеріалах справи  доказів на підтвердження звернення заявників з питанням державної реєстрації народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви.
 
Надані заявниками докази свідчать про те, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 29 липня 2016 року Джанкойського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції АР Крим, громадянин російської федерації, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в Кишлак Кугай, Учкурганського р-н., Наманганської обл., Республіка Узбекистан та ОСОБА_2 , громадянка російської федерації, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в кишлак Сардоба, Акалтинський р-н., Сирдарінська обл., Узбекистан, 29 липня 2016 року зареєстрували шлюб (актовий запис №276).
Згідно виписного епікризу (із акушерського стаціонару), яке виданий 19 грудня 2016 року «ГБУЗ РК "Красногвардейская ЦРБ» вбачається, що « ОСОБА_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 о 21 год. 40 хв. народила дитину - дівчинку.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 січня 2017 року Джанкойським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції АР Крим, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_4 в смт. Красногвардійське Республіки Крим, актовий запис № 88
Батьками зазначені: батько - ОСОБА_1 , громадянин російської федерації, мати - ОСОБА_2 , громадянка російської федерації.
 
Суд першої інстанції оцінюючи  надані заявниками  зазначені вище документи на підтвердження заявлених вимог, як однією з підстав відмови у задоволенні заяви вказував також на те, що відомості про громадянство батьків, які зазначені в заяві про встановлення факту народження, не співпадають з відомостями, які зазначені в свідоцтві про укладення шлюбу заявників, а також в свідоцтві про народження дитини, а саме, що вони є «громадянами російської федерації».
В той же час, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні  оскаржуваного рішення суду не було взято до уваги, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. 
Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozеr v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. 
Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.
 
Слід зазначити, що звертаючись з заявою, заявниками до матеріалів справи було долучено копії:
 паспорту громадянина України № НОМЕР_3 , виданого органом № 6512 від 10 лютого 2020 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с.Сардоба, Акалтинський р-н., Сирдарінська обл., Узбекистан,  яка є громадянкою України, та копія якого міститься в матеріалах справи.
паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 виданого  Джанкойським МВР ГУ МВС України в Криму 11 січня 2006 року  на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Кугай, Наманганської обл., Учкурганського р-н., який є громадянином України.
 Зазначене вище свідчить , що батьки дитини є громадянами України.
 
Оскільки законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини шляхом звернення до суду і заявниками доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, апеляційний суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту народження дитини знайшла своє підтвердження під час апеляційного перегляду та підлягає задоволенню.
 
Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з постановленням нового у відповідності до положень ст.. 376 ЦПК України про задоволення заяви з зазначених вище підстав.
 
Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 376, 381, 382-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-
 
            п о с т а н о в и л а:
 
              Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Адаманова Аліма Діляверовича задовольнити.
  Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, за яким;
  Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження задовольнити.
   Встановити факт народження дитини жіночої статті - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Красногвардійськ, Автономної Республіки Крим, Україна, а також встановити дані про її батьків: мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України; батько - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України.
                                                                                                                              
  Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
  Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року. 
 
суддя-доповідач:                                                               
 
судді: