ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 січня 2023 року                    місто Чернівці справа № 718/432/22
провадження №22-ц/822/65/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Височанської Н. К.
суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б. 
секретар Скрипка С.В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно – страхова компанія»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно – страхова компанія», в інтересах якого діє адвокат Юхименко Сергій Юрійович, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Мінів О.І.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2022 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно – страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Посилався на те, що 05 квітня 2021 року о 15:08 по вул.Шевченка в с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, водій – ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MercedesBenz GLK 320 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху, не впевнившись в безпеці, скоїла зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , під керуванням водія – ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку.
10 вересня 2021 року постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області водія транспортного засобу «Mercedes Benz GLK 320 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 – ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.
16 вересня 2021 року постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області водія транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 – ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.
Вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом №АР172840 і в установлений законом строк було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду.
Страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодовано позивачу матеріальну шкоду в розмірі 67 443,20 грн. Проте, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження під час ДТП 05 квітня 2021 року згідно висновку експерта №95-11-21 авто-товарознавчої експертизи, складає 312 120,90 грн. Отже, шкода спричинена внаслідок ДТП, є значно більшою, аніж отримані страхові відшкодування. Крім того, відповідно до висновку експерта проводити відновлювальний ремонт автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, економічно недоцільно.
А також, у відповідності до висновку експерта №95/1-11-21 авто-товарознавчої експертизи про вартість утилізації автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 від 18 грудня 2021 року, вартість утилізації станом на момент виконання експертизи складає 18 967,05 грн., а тому межа страхового відшкодування в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом №АР9172840 становить 130 000, 00 грн. (франшиза – 1000,00 грн.), а фактично відшкодовано шкоду від ДТП лише суму в розмірі 67 443,20 грн.
Враховуючи, що ДТП сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху обома учасниками ДТП, сума відшкодування майнової шкоди покладається на двох винних осіб. Так, ліміт відповідальності страховика визначений в 130 000,00 грн., франшиза – 1000 грн., відшкодування від страховика – 67443,20 грн., вартість утилізації 18 967,05 грн. Таким чином розмір збитків, заподіяних позивачу в межах ліміту страхового відшкодування, які необхідно стягнути з відповідача становить (312 120,90 : 2) – 18967,05 – 67443,20 – 1000 = 68 650,21 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхову виплату в розмірі 61 556,8 грн. щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної як власнику автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія – ОСОБА_3 , а також стягнуто 992,40 грн. судового збору, 5000,00 грн. витрати понесені у зв`язку із проведенням експертизи та 11050 грн. витрати за надання правничої допомоги. 

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги 
ПАТ «Українська пожежно – страхова компанія» в апеляційній скарзі просило рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги.
Посилалося на те, що ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування за шкоду пов`язану з пошкодженням транспортного засобу на підставі Аварійного сертифікату №78-R/98/3 від 08 жовтня 2021 року. 
Аварійним сертифікатом №78-R/98/3 від 08 жовтня 2021 року встановлена ринкова вартість транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» до ДТП в розмірі 256 766,40 грн, а після ДТП в розмірі 121 880 грн., а тому відшкодуванню підлягала б сума 134 886,40 грн. (256 766, 40 грн. – 121 880 грн.). 
Вказує, що оскільки внаслідок вказаної ДТП визнано винними обох учасників даної ДТП у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а тому на підставі ст.36 п.36.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розрахунок страхового відшкодування було проведено наступним чином: 256766,40 – 121880 грн. : 2 = 67 443, 20грн.
Зазначає, що рішення суду першої інстанції не містить мотивованої оцінки будь-якого із наведених ними доводів та аргументів, щодо відсутності підстав для задоволення позову, зокрема, що суд першої інстанції посилаючись на ст.1194 ЦК України мотивує доплату страхового відшкодування страховою компанією, хоча дана стаття містить положення про доплату відшкодування саме зі сторони особи, що застрахувала свою цивільну відповідальність. 
Вказує, що рішення суду не містить мотивів того, чому страхове відшкодування повинне бути розраховане на підставі висновку експерта №95-11-21 від 01.12.2021 року, складеного на замовлення позивача, а не на підставі Аварійного сертифіката №78-R/98/3 від 08.10.2021 року, складеного на замовлення відповідача і, що розмір страхового відшкодування визначений страховою компанією неправильно.
Просило скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на їх користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Венерська Г.І., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Вважає, що суд першої інстанції вірно визначив розмір страхового відшкодування саме на підставі експертних висновків, які були надані позивачем, оскільки на відміну від аварійного сертифікату №78-R/98/3, висновки автотоварознавчої експертизи підготовлені судовим експертом, який був обізнаний про кримінальну відповідальність. 
Крім цього, в аварійному сертифікаті вказано, що дослідження проведено спеціалістом В.Г.Стрілець, який має сертифікат аварійного комісара АК-АЗ №003 від 22 лютого 2013 року, при цьому кваліфікаційне свідоцтво видається строком на три роки, а тому документ який надав право ОСОБА_4 проводити дослідження втратив свою чинність ще 02 лютого 2016 року, а отже такий доказ є недопустимим.
Вказує на те, що в аварійному сертифікаті не вірно визначено ринкову вартість транспортного засобу та ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу.
Вважає, що надані позивачем висновки є належними доказами, відповідачем не наведені жодні аргументи які б спростовували висновки позивача, а також відповідач не заявляв в суді першої інстанції клопотань про проведення повторних чи додаткових досліджень. 
Вважає безпідставним посилання відповідача на практику судів апеляційної інстанції, оскільки такі висновки не містять правові позиції та не є обов`язковими для суду. 
Вказав, що заявлений відповідачем розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим та недоведеним. Розмір гонорару не передбачений договором про надання правової допомоги, відповідачем не надано жодного акту який би підтверджував розмір гонорару. Просив відмовити відповідачу у відшкодуванні заявлених судових витрат. 
Просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у зв`язку із переглядом рішення в апеляційному суді в розмірі 6500 грн.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 , власником транспортного засобу «MercedesBenzSprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с.10).
Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 вересня 2021 року водія транспортного засобу «Mercedes Benz GLK 320 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 – ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.
Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2021 року водія транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 – ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.11-18).
Встановлено, що поліс №АР 9172840 на транспортний засіб Mercedes Benz GLK 320 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 05 квітня 2021 року був діючим (а.с.19).
Згідно Ремонтної калькуляції №015799mk від 07 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» номерний знак НОМЕР_2 складає 592 49,10 грн. (а.с.134-137).
Згідно Аварійного сертифікату №78-R/98/3 від 08 жовтня 2021 року ринкова вартість транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» номерний знак НОМЕР_2 до ДТП складає 256 766, 40 грн., ринкова вартість після ДТП складає 121 880 грн. (а.с.129-132).
Згідно висновку експерта №95-11-21 авто-товарознавчої експертизи про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , виконаний судовим експертом Павлишиним Я.Д 01 квітня 2021 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП 05 квітня 2021 року, станом на дату виконання експертизи, складає 312120,90 грн. та проводити відновлювальний ремонт автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 05 квітня 2021 року економічно недоцільно (а.с.30-71).
Згідно висновку експерта №95/1-11-21 авто-товарознавчої експертизи про вартість утилізації автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 від 18 грудня 2021 року, виконаний судовим експертом Павлишиним Я.Д, вартість утилізації вказаного автомобіля, станом на момент виконання експертизи складає 18 967,05 грн. (а.с.72-80).
Як вбачається з страхової справи за наслідками ДТП, що мала місце 05 квітня 2021 року за участю ТЗ «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 та ТЗ «Mercedes Benz GLK 320 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , Поліс АР/912840, згідно до страхового акту №051/037/015799/21/1 (аварійний сертифікат) потерпілим є ОСОБА_1 , автомобіль потерпілого «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 ,2007 р.в., номер кузова: НОМЕР_4 , розрахункова сума страхового відшкодування складає 130 000,00 грн., а на підставі умов Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» виплачено 67 443,20 грн. (93-96).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що ДТП сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху обома учасниками ДТП 05 квітня 2021 року, вину яких встановлено судом, сума відшкодування майнової шкоди покладається на двох винних осіб. Так, ліміт відповідальності страховика визначений в 130 000,00 грн., франшиза – 1000 грн., відшкодування від страховика – 67443,20 грн. Таким чином розмір збитків, заподіяних позивачу, в межах ліміту страхового відшкодування, які необхідно стягнути з відповідача становить (130 000,00 - 67443,20 – 1000 = 61 556,8 грн.).
Однак, у зв`язку з тим, що розмір франшизи за договором страхування, яким забезпечена цивільно-правова відповідальність водія «Mercedes Benz GLK 320 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 – ОСОБА_2 перевищував розмір матеріальних збитків, завданих належному позивачу автомобілю винуватцем ДТП, страховою компанією було виплачено страхове відшкодування значно менше за завдану шкоду.
Оскільки отриманою позивачем страховою виплатою шкоду йому відшкодовано не у повному розмірі, то деліктне зобов`язання відповідача перед позивачем не припинилось, існує і відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму, не покриту страховим відшкодуванням.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 червня 2022 року по справі №477/874/19 (провадження №14-24цс21) зробила висновок, що внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода може бути завдана як власникам (володільцям), наприклад, транспортних засобів, так і третім особам, зокрема пасажирам, пішоходам. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені у частині першій статті 1188 ЦК України, а особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, - частиною другою цієї статті. Приписи останньої та пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV застосовні у тому разі, якщо декілька осіб є саме відповідальними за завдану шкоду, тобто якщо вони спільними неправомірними діями чи бездіяльністю її завдали. За таких умов не має значення вина кожного з них у завданні шкоди. Останню вони зобов`язані відшкодувати у відповідній пропорції незалежно від вини. (п.40 постанови).
В даній постанові також зазначено, що за змістом частини другої статті 1188 ЦК України іншою особою, якій унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки власники (володільці), наприклад, транспортних засобів спільно завдали шкоди, є будь-яка третя особа. Вона може бути, зокрема, пішоходом або пасажиром транспортного засобу, від зіткнення із яким іншого транспортного засобу завдано шкоди. Іншою, ніж та, яка завдала шкоди, особою може бути і власник транспортного засобу, який передав право керування.
Згідно статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV).
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
У постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі №328/2750/18 вказано, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог ст.1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У п.22.1.ст.22 Закону №1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 33 Закону №1961-IV страхувальник, у разі настання ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування   цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП.
Згідно з п.33.3 ст.33 Закону №1961-IV, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
У п.34.2 ст.34 Закону №1961-IV, встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно із п.34.3 ст.34 Закону №1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону,- МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.
Отже, спеціальним Законом обов`язок оцінити розмір шкоди покладено на страховика.
Виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону, можна дійти висновку, що якщо з вини страховика ним не направлено свого представника для оцінки розміру шкоди, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.
У свою чергу, саме на страховика покладено обов`язок визначити розмір збитків, в той час як потерпілий зобов`язаний сприяти страховику у цьому (надати для огляду транспортний засіб у стані, який був після ДТП, повідомити про всі відомі обставини та надати для огляду та копіювання наявні у нього документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.
Пунктом 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюються безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
У справі, що переглядається встановлено, що позивач 07 квітня 2021 року повідомив ПрАТ «УПСК» про ДТП (т.1 а.с.127).
08 жовтня 2021 року на підставі договору з замовником на проведення незалежного дослідження аварійним комісаром ОСОБА_4 було складено Аварійний сертифікат №78-R/98/3, відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу складає 256 766,40 грн., ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки складає 121 880,0 грн. (т.1 а.с.130-137).
26 листопада 2021 року був складений страховий акт №051/037/015799/21/1, згідно якого розрахована сума страхового відшкодування складає 130000 грн., сума виплати потерпілому 67 443,20 грн. (т.1 а.с.138). При цьому, страховою компанією розмір страхового відшкодування був вирахуваний наступним чином: 256766,40 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) – 121880 грн. (вартість транспортного засобу після ДТП) = 134886,40 грн. : 2 = 67443,20 грн.
26 листопада 2021 року позивачу було перераховано страхове відшкодування в розмірі 67443,20 грн. (т.1 а.с.139).
Отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив суму страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у порядку та спосіб, передбачений Законом.
Заперечення щодо неправомірних дій аварійного комісара чи представника страховика під час огляду вказаного автомобіля та визначення розміру страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні. Тобто, позивач ОСОБА_1 погодився із сумою відшкодування встановленою ПрАТ «УПСК».
При цьому на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
19 листопада 2021 року позивач звернувся до судового експерта Павлишина Я.Д. з метою визначити розмір матеріального збитку, яким було проведено експертне авто-товарознавче дослідження.
Огляд автомобіля експертом ОСОБА_5 проводився 23 листопада 2021 року.
Згідно висновку експерта №95-11-21 авто-товарознавчої експертизи про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП 05 квітня 2021 року, станом на дату виконання експертизи, складає 312120,90 грн. та проводити відновлювальний ремонт автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 211 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 05 квітня 2021 року економічно недоцільно (а.с.30-71).
Вартість утилізації вказаного автомобіля, станом на момент виконання експертизи складає 18 967,05 грн. (а.с.72-80).
З огляду на те, що страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем в частині визначення розміру шкоду, виплатив цю шкоду і заперечень щодо неправомірних дій аварійного комісара під час огляду вказаного автомобіля та визначення розміру страхового від позивача не було, колегія судів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції, в основу якого було покладено висновок експерта №95-11-21 авто-товарознавчої експертизи про вартість матеріального збитку, є помилковим.
У справі, що переглядається, апеляційним судом встановлено, що у вчиненні ДТП, яке мало місце 05 квітня 2021 року винні два водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними постановами Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 вересня 2021 року та від 16 вересня 2021 року.
Відповідно до пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Таким чином, здійснюючи виплату відшкодування власнику автомобіля ОСОБА_1 в розмірі 50% від страхового ліміту, позивач керувався положеннями п.36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним та підлягав обов`язковому застосуванню відповідачем при розрахунку відшкодування.
Встановлені обставини, а також наявні у матеріалах справи докази дають підстави для скасування рішення суду першої, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. 

Щодо розподілу судових витрат
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ПАТ «Українська пожежно – страхова компанія» та відмови в позові ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Українська пожежно – страхова компанія» в зазначеній справі понесло судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 1 240,50 грн. за подачу заяви про перегляд заочного рішення та судовий збір у розмірі 1488,60 грн. за подачу апеляційної скарги (том 1 а.с.143, 220).
За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська пожежно – страхова компанія» слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 2729,10 грн. 
З огляду на висновок суду щодо суті апеляційної скарги, витрати позивача, понесені ним у суді першої інстанції, залишаються за ним та відшкодуванню не підлягають, а на користь відповідача з позивача  підлягають стягненню понесені ним судові витрати.
Щодо вимог ПАТ «Українська пожежно – страхова компанія» про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 6000 грн. слід зазначити наступне.
Згідно з частиною 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
Відповідно до частин 3-4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судова практика наразі сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Звісно, даний перелік не є вичерпним.
Як вбачається з матеріалів адвокат Юхименко С.Ю. надавав правову допомогу відповідачу ПАТ «Українська пожежно – страхова компанія» у Чернівецькому апеляційному суді на підставі ордеру про надання правової допомоги серії АІ №1052677 від 01 вересня 2020 року ( том 1 а.с.221).
Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 21 травня 2019 року та Додаткової угоди №3 від 21 травня 2022 року до Договору №1/05 про надання правової допомоги від 21 травня 2019 року – для визначення розміру гонорару за надання правової допомоги сторонами складаються Акти про надання правової допомоги (п.3.3 вказаного договору). 
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Юхименко С.Ю. надавалися суду попередні розрахунки вартості послуг та роботи адвоката, проте вони жодним чином документально не підтверджені та не доведені, розрахунок здійснений адвокатом на власний розсуд, не надано розрахунок виконаних робіт підписаних сторонами, акт приймання-передачі наданої правової допомоги, тощо.
За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги відповідача про стягнення на їх користь судових витрат на професійну правничу допомогу.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2022 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 141, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно – страхова компанія», в інтересах якого діє адвокат Юхименко Сергій Юрійович – задовольнити.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2022 року – скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно – страхова компанія» про стягнення страхової виплати щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно – страхова компанія» судовий збір в розмірі 2729,10 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 19 січня 2023 року.
Головуючий                                               Н.К. Височанська
Судді:                                                 І.Н. Лисак
                 І.Б.Перепелюк