ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
12 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 200/4298/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 ( суддя першої інстанції Петренко О.С.) в адміністративній справі №200/4298/22 за позовом   ОСОБА_1   до  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,  Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області   про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду     з позовною заявою, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 29.07.2022 №53 про відмову йому в підтвердженні роботи з 18.07.1988 по 01.06.2004 у ТОВ "Слов`янський райагробуд", що зараховується до стажу роботи на посадах, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2;
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Вінницькій області від 30.08.2022 №056750008539 про відмову йому в призначенні пенсії на пільгових умовах;
зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії на пільгових умовах від 22.08.2022 року та зарахувати до пільгового стажу за списком №2 період його роботи з 18.07.1988 по 01.06.2004 у ТОВ "Слов`янський райагробуд".
Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2022 року, адміністративну справу №200/4298/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Вінницькій області, Головного управління ПФУ в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - передано на розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
Рішенням  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Списку №2, в зв`язку з відсутністю документів про стаж, заробітну плату та про проведення атестації робочих місць. Вказує, що страховий стаж ОСОБА_1 склав 33 роки 10 місяців 14 днів. Пільговий стаж за Списком №2 відсутній.
У відзиві ГУ ПФУ в Вінницькій області підтримало вимоги апеляційної скарги просить апеляційну скаргу задовольнити та прийняти нове рішення про відмову у задовленні позовних вимог.
Відповідності до п. 3 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 22.08.2022 звернувся до ГУ ПФ України в Кіровоградській області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з     статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Вінницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням від 30.08.2022 №056750008539 ГУ ПФ України в Вінницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки при зверненні за призначенням пенсії заявник не надав пільгову довідку та документи про результати проведення атестації робочих місць.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З трудової книжки серії позивача , судом встановлено, що останній працював:
з 18.07.1988 – призначений майстром будівельної дільниці №1 Слов`янського райагробуду;
з 27.02.1992 - Слов`янський райагробуд перетворено в АТ "Слов`янський райагробуд";
з 22.09.1988 – АТ "Слов`янський райагробуд" реорганізовано в ТОВ "Слов`янський райагробуд"
01.06.2004 – звільнений (а.с.16-20).
Зі змісту рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №53 від 29.07.2022 встановлено, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу /форми ОК-5/ реєстру застрахованих осіб наявні відомості про заробітну плату за період з 01.01.1998 по 30.06.2004 та відомості по спеціальному стажу з 1998 по 1999 та за 2001.
Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове забезпечення" затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, зокрема 2290000б: б) «Керівники та спеціалісти» - 2290000б-23419 «Майстер будівельних та монтажних робіт».
Аналогічна посада включена до Списку №2 відповідно до     постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.
Отже, слід зазначити, що Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах містить професію   «Майстер будівельних та монтажних робіт».
Що стосується атестації робочих місць, суд вважає за необхідне вказати на наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при  визначенні права  на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 4.2 Порядку № 383 передбачено, що  результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Слід звернути увагу, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а. При цьому Верховний суд відступив від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Матеріали справи свідчать, що відповідний стаж роботи позивача (загальний та пільговий) у спірні періоди підтверджується записами в трудовій книжці. Досліджуючи матеріали справи суд встановив, що записи у трудовій книжці проведено у відповідності та з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а також місять всю необхідну інформацію про характер виконуваною позивачем роботи, що спростовує висновки відповідача.
Отже, трудова книжка позивача містить записи про роботу позивача у спірні періоди, що дає право на зарахування їх до стажу для призначення пенсії.
За таких обставин суд  першої інстанції дійшов правильного висновку, що записи у трудовій книжці позивача підтверджують характер роботи останньої, що надає право включення періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Щодо доводів пенсійного органу про відсутність довідок з підприємств про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній по Списку № 2, суд зазначає, що відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, пільговий характер роботи позивача підтверджується записами трудової книжки серії.
Крім того, зі змісту рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №53 від 29.07.2022 встановлено, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу /форми ОК-5/ реєстру застрахованих осіб наявні відомості про заробітну плату за період з 01.01.1998 по 30.06.2004 та відомості по спеціальному стажу з 1998 по 1999 та за 2001.
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позову в цій справі.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 в адміністративній справі №200/4298/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2023 року.   

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва