Справа №591/2091/22 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.	
Номер провадження 33/816/38/23 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

28 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/2091/22 за апеляційною скаргою захисника ЖАЛКОВСЬКОГО В. Ю. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30.08.2022, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ЖАЛКОВСЬКИЙ В. Ю. просить скасувати  постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу правопорушення, оскільки протокол складений з грубими порушеннями, прізвище правопорушника вказано неправильно, а висновки суду з цього приводу не грунтуються на вимогах законодавства. Зауважує, що працівники поліції окрім посвідчення водія оглядали і інші документи його підзахисного, в яких його прізвище зазначено правильно, однак, незважаючи на це в протоколі, який є єдиною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності зазначили « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». В протоколі невірно зазначена адреса місця проживання його підзахисного та місце зупинки т/з, останній не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, працівник поліції своїми поясненнями щодо процедури проведення огляду в медичному закладі фактично ввів в оману.
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 30.08.2022 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.
Згідно постанови, 02.06.2022 о 22:56 ОСОБА_5 керував автомобілем ВАЗ 21099 н. з. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Інтернаціоналістів з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.
Апеляційний розгляд справи згідно ст. 294 КУпАП був призначений на 24.10.2022, в яке ОСОБА_4 і його захисник Жалковський В. Ю. не з`явились, посилаючись  на те, що ОСОБА_6 перебуває на лікарняному, однак підтверджуючи документи не надали. 05.01.2023, будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про час і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 і його захисник Жалковський В. Ю. в судове засідання повторно не з`явились, від захисника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у іншому судовому процесі. 
Наступне судове засідання було призначено на 28.03.2023, в яке адвокат Жалковський В. Ю. і ОСОБА_4 знову не з`явились, від захисника надійшло чергове клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з його участю в кримінальному провадженні без надання підтверджуючих ці обставини документів. 
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі – Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), а у іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».
Також ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 зазначив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. При цьому саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», рішення ЄСПЛ від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).
Приймаючи до уваги неодноразову неявку ОСОБА_4 та його захисника Жалковського В. Ю.  без поважних причин на виклики суду, які обізнані про перебування на розгляді апеляційного суду справи, а також те, що з моменту вчинення правопорушення пройшло понад дев`ять місяців, апеляційний суд визнає причини неявки в судове засідання призначене на 28.03.2023 як ОСОБА_4 , так і його захисника Жалковського В. Ю. не поважними та вважає за можливе здійснити розгляд справ за їх відсутності.
Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 059728 від 02.06.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_4 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема: 
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , згідно яких в їх присутності ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці запинки т/з та у закладі охорони здоров`я (а. с. 3,4);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_4 від проходження огляду відмовився (а. с. 2);
- довідкою УПП в Сумській області від 06.06.2022, з якої убачається, що відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_4 отримував посвідчення водія, яке в нього вилучене у відповідності до ст. 265-1 КУпАП та знаходиться в УПП в Сумській області Департаменту патрульної поліції (а. с. 6);
-   відеозаписом з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксований факт керування т/з ОСОБА_4 , виявлення працівниками поліції у останнього ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для початку процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння; відмова ОСОБА_4 у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 7).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.
Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові правильно присутнє посилання на порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Таким чином, ОСОБА_4 , як особа, яка в цей день керувала т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського, є законною і обґрунтованою, оскільки незалежно від причин зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до його змісту (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) – відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР – 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідки відмови тощо.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання захисника Жалковського В. Ю. на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, які своїми поясненнями щодо проведення огляду в медичному закладі фактично ввели в оману його підзахисного, оскільки такі спростовуються відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, з яких убачається, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на місці зупинки т/ з ОСОБА_4 відмовляється, і спочатку погоджується пройти такий в медичному закладі, після чого на пропозицію проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження огляду відмовляється, пізніше свою відмову від проходження огляду як на місці зупинки т/з, так і в мед закладі підтвердив в присутності двох свідків.
Доводи апеляційної скарги захисника Жалковського В. Ю. про те, що в протоколі невірно зазначено прізвище його підзахисного, а саме вказано ОСОБА_2 , а за паспортними даними він ОСОБА_4 , апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.5 ПДР та відповідно його винуватості в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки особу, яка притягається до адміністративної відповідальності працівники поліції встановили з даних, які містяться в посвідченні водія № НОМЕР_2 від 28.01.2003, виданого на ім`я ОСОБА_4 і при цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що останній вказував працівникам поліції на інше прізвище чи надавав будь-які інші документи, що посвідчують його особу. При розгляді справи в суді першої інстанції особу, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення встановлено на підставі паспортних даних та, всупереч доводів захисника, довідки, виданої УПП в Сумській області від 06.06.2022, згідно якої ОСОБА_4 отримував посвідчення водія № НОМЕР_2 від 28.01.2003, номер якого співпадає з даними зазначеними  в протоколі.
Крім цього, стороною захисту не заперечується той факт, що протокол складений саме відносно ОСОБА_4 , що було встановлено судом першої інстанції та відображено в оскарженій постанові. 
Що стосується посилання захисника в поданій апеляційній скарзі на те, що в протоколі невірно зазначена адреса проживання його підзахисного АДРЕСА_2 , хоча фактично він проживає за адресою АДРЕСА_1 , то воно також не заслуговує на увагу, оскільки особу ОСОБА_4 було встановлено на підставі посвідчення водія, а адреса його проживання при складанні протоколу поліцейським була встановлена зі слів останнього.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30.08.2022 відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ЖАЛКОВСЬКОГО В. Ю. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов