Постанова
Іменем України
15 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 295/17258/21
провадження № 61-12029св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна, державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кузьмін Дмитро Леонідович, на рішення Богунського районного суду м. Житомира 
від 30 серпня 2022 року у складі судді Стрілецької О. В. та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О., державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_2 про визнання недійсним електронного аукціону.
Позовну заяву мотивовано тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. перебувало виконавче провадження № 63601807 щодо виконання виконавчого листа №2-994/11, виданого 24 березня 2011 року Богунським районним судом 
м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 
872 923,97 грн. 21 жовтня 2021 року приватний виконавець Волкова Є. О. в межах даного виконавчого провадження подала заявку до ДП «Сетам» про реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 , зокрема земельної ділянки, площею 0, 104 га, кадастровий номер 1810136300:10:073:0012, та розташованого на ній житлового будинку АДРЕСА_1 . 22 листопада 2021 року відбулись електронні торги з реалізації вказаного майна, за результатами яких їх переможцем визначено ОСОБА_2 , про що складений відповідний протокол № 560645. Позивач вважає, що електронні торги проведені з порушенням вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5. 
Серед порушень, які були допущені під час реалізації майна, зазначає, що він не був завчасно повідомлений про проведення аукціону з реалізації майна та про початкову ціну продажу. Організатор аукціону не дотримався строку підготовки до електронного аукціону під час реалізації спірного майна, а саме на веб-сайті електронного аукціону інформація про лот № 498354 опублікована 22 жовтня 2021 року, з урахуванням вихідного дня аукціон мав відбутися 23 листопада 2021 року, натомість ДП «Сетам» провело торги 
22 листопада 2021 року, що вплинуло на конкуренцію під час аукціону, в якому брали участь лише два учасника, які не піднімали ставки за лот. Вказував, що реалізація спірного нерухомого майна відбулась на підставі висновку про вартість майна та експертну грошову оцінку земельної ділянки, а не звіту про оцінку майна, який передбачений статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане порушує права позивача, оскільки він був позбавлений можливості оскаржити ціну продажу майна. Крім того, ціна продажу майна є заниженою, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не оглядав майно, яке підлягало реалізації, навіть автоматична оцінка спірної земельної ділянки здійснена через електронний сервіс Фонд державного майна України вдвічі вища, ніж ціна визначена державним виконавцем.
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсним електронний аукціон з продажу належного йому майна, оформлений протоколом проведення електронних торгів від 22 листопада 2021 року № 560645. 
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 серпня 
2022 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Судові рішення мотивовані тим, що реалізація майна здійснена за ціною, визначеною звітом про експертну грошову оцінку, який не втратив чинність, жодних порушень прав і законних інтересів ОСОБА_1 як особи, яка оспорювала прилюдні торги та є боржником у зобов`язанні, не встановлено.
Суди вважали, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що його не було повідомлено про проведення аукціону з реалізації предмета іпотеки, а також про початкову ціну продажу майна. Організатором не дотримано строку підготовки до електронного аукціону під час реалізації предмета іпотеки. 
Суди помилково вважали належним повідомленням копію супровідного листа про направлення сторонам виконавчого провадження та приватному виконавцю Волковій Є. О. повідомлення про день, час проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки, оскільки даний доказ не підтверджує факт отримання такого листа позивачем. Приватний виконавець не проводив оцінку майна, переданого на реалізацію. Звіт про оцінку майна не розроблявся, тому позивач не міг скористатися своїм процесуальним правом на оскарження результатів оцінки в порядку оскарження рішень, дій та бездіяльності приватного виконавця. Висновок про вартість майна та висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки не підтверджують проведення оцінки майна в порядку ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначає, що ціна продажу майна боржника є заниженою.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, а ухвалою від 08 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У провадженні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. перебувало виконавче провадження № 63601807 щодо виконання виконавчого листа №2-994/11, виданого 24 березня 2011 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 872 923,97 грн. 
 
12 листопада 2020 року ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження (а. с. 102). 
 
06 жовтня 2021 року за замовленням приватного виконавця Волкової Є. О. суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Перша земельна агенція» був складений звіт про експертну грошову оцінку належного боржнику ОСОБА_1 майна, а саме земельної ділянки, площею 0, 104 га, кадастровий номер 1810136300:10:073:0012, та розташованого на ній житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до цього звіту, ринкова вартість житлового будинку становить 538 173 грн, а земельної ділянки 151 199 грн.
 
11 жовтня 2021 року приватний виконавець надіслав боржнику 
ОСОБА_1 звіт про експертну грошову оцінку (а. с. 127). 
 
21 жовтня 2021 року приватний виконавець Волкова Є. О. в межах даного виконавчого провадження подала заявку до ДП «Сетам» про реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 , в якій викладені відомості про нерухоме майно, в тому числі вартість для продажу у розмірі 689 372,00 грн.
 
22 листопада 2021 року відбулись електронні торги з реалізації вказаного майна, за результатами яких їх переможцем визначено ОСОБА_2 , про що складено відповідний протокол № 560645.
 
06 грудня 2021 року переможцем електронних торгів ОСОБА_2 внесено на рахунок виконавця остаточну суму вартості придбаного на торгах майна у розмірі 689 372 грн.
 
09 грудня 2021 року ДП «Сетам» направило ОСОБА_1 копію протоколу про проведення електронних торгів № 560645, а 31 грудня 2021 року направило копію акта про реалізацію предмета іпотеки. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої 
статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
 
Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
 
Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
 
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
 
Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
 
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок).
 
Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
 
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
 
Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору.
 
У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.
 
Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).
 
ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.
 
Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.
 
Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги.
 
Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19).
 
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
 
Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 13 квітня 
2016 року у справі № 6-2988цс15 та від 22 лютого 2017 року у справі 
№ 6-2677цс16, головною умовою, яку повинні встановити суди при вирішенні питання про визнання прилюдних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
 
Сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
 
У справі, яка переглядається, відсутні правові підстави для визнання недійсними електронних торгів, оскільки факт неналежного повідомлення позивача не вплинув на результати торгів. При цьому права і законні інтереси ОСОБА_1 , який є боржником у зобов`язанні, внаслідок невиконання якого з нього судовим рішенням стягнуто заборгованість, порушені не були.
 
ОСОБА_1 не зазначає, які саме порушення були допущені організатором торгів, що вплинуло на результати таких торгів.
 
При цьому боржник знав про існування виконавчого провадження щодо примусового стягнення з нього значної суми заборгованості, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження (а. с. 102), проте не вчинив дій з погашення заборгованості за кредитним договором.
 
Аргументи касаційної скарги про відсутність доказів ознайомлення позивача з результатами визначення ринкової вартості нерухомого майна, відсутність звіту про оцінку майна, Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.
 
У постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 661/107/19 (провадження № 61-18549св20) зазначено, що «відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.
 
Згідно зі статтею 3 цього Закону оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження № 12-18гс18) зроблено висновок, що за змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.
 
Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, (провадження № 11-1200апп18), від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19), визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 910/10136/17 зазначено, що: «як вбачається з матеріалів справи, позивач, як на підставу для визнання електронних торгів недійсними та скасування оскаржуваних рішень, якими відмовлено у задоволенні таких вимог, посилається на порушення порядку визначення вартості майна боржника, що було передано на реалізацію. […] Таким чином, у разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення про такі результати. З огляду на зазначені законодавчі положення, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності доводів позивача про порушення державним виконавцем порядку визначення вартості майна з підстав заниження її вартості, оскільки, як встановлено судами, позивач був належним чином повідомлений про результати визначення вартості спірного майна, однак не скористався своїм правом на їх оскарження в судовому порядку у визначений законом спосіб та строк. […] Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо того, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб».
 
Допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна, підлягають оскарженню у порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII (див. постанови Великої Палати Верховного Суду 
від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19), від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження 
№ 14-187цс19), від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21)).
 
З матеріалів справи випливає, що висновок про вартість майна було направлено позивачу 12 жовтня 2021 року (а. с. 127). Проте позивач, будучу достовірно обізнаним про наявність виконавчого провадження та арешт його майна,  під час розгляду справи не надав доказів оскарження звіту про оцінку майна у порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
 
Посилання позивача на відсутність доказів отримання висновку про вартість майна не є порушенням, яке могло вплинути на результати спірних торгів, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено обов`язку надсилати такі повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Саме по собі направлення виконавцем такого висновку стороні виконавчого провадження вважається ознайомленням з визначеною експертом вартістю майна у розумінні частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Є безпідставним доводи позивача про те, що в ході виконавчого провадження не був висновок про вартість майна, а не звіт про оцінку майна, оскільки наданий висновок про вартість майна є складовою частиною складеного звіту про експертну грошову оцінку (а. с. 12, 13, 104, 107). Крім того, сама назва документа не впливає на його зміст та правильність визначення вартості майна.
 
Слід зазначити, що позивач не спростував належними та допустимими доказами визначену ТОВ «Перша земельна агенція» експертну грошову оцінку спірного майна, а тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про недоведеність доводів позивача, що реалізація арештованого майна відбулась за заниженою ціною і не відповідає ринковій вартості.
 
Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, її доводи зводяться до переоцінки доказів та встановлення інших обставин ніж ті, що були встановлені судами попередніх інстанцій, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, відповідно, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Суди попередніх інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
                                                          ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кузьмін Дмитро Леонідович, залишити без задоволення.
 
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 серпня 2022 року тапостанову Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                 Є. В. Синельников
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта