УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9720/21 Головуючий у 1-й інст. Петровська М.В 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                  Трояновської Г.С., Коломієць О.С.

за участю секретаря судового засідання                Трикиши Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №296/9720/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Петровської М.В. в м. Житомирі,
в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом, у якому просило:
- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007, в розмірі 45973,17 (долар США), що за курсом 26,33 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.10.2021 складає 1210473,57 грн (6608,69 (долар США) - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 8741,18 (долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 868,36 (долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 29754,94 (долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань) звернути стягнення на квартиру загальною площею 30,67 кв.м., житлова площа 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах;
- виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що 10.04.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ZRZ0GA00003718, за яким останній отримав кредит в розмірі 11 700,00 дол США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 09.04.2017. Вказує, що з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 - 10.04.2007 було укладено договір іпотеки №ZRZ0GA00003718, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру загальною площею 30,67 кв.м., житлова площа 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що вказане вище майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування. Вказує, що сторонами договору іпотеки обумовлена ціна предмету іпотеки, яка дорівнює 151 500,00 грн.
Стверджує, що у зв`язку із порушенням виконання грошового зобов`язання за кредитним договором станом на 08.10.2021 за відповідачем рахується борг в розмірі 45 973,17 дол США., з якої: 6 608,69 дол США - заборгованість за кредитом; 8 741,18 дол США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 868,36 дол США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 29 754,94 дол США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Враховуючи вищевикладене та з метою погашення боргу за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007 просить звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виселити відповідача та інших осіб із вказаного житла.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору №ZRZ0GA00003718 від 29.09.2011 та погоджено графік погашення заборгованості після звернення до суду з позовом про стягнення боргу. Зазначає, що після прийняття рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2011 у справі №2-546/11, яке набрало законної сили 14.04.2011, сторони узгодили внести зміни до кредитного договору та погодили: - зменшити суму заборгованості відповідача за кредитним договором; - викласти в новій редакції п.7.1 кредитного договору; - встановити новий графік погашення кредиту; - встановити збільшений строк позовної давності 50 років. Вважає, що таким чином висновки суду про те, що банк не мав права нараховувати відсотки та інші платежі після звернення до суду про дострокове стягнення заборгованості та прийняття рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2011 є неправомірними. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснюється до моменту фактичного повернення кредиту в повному обсязі. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, в якій визнано правомірним нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Зазначає, що висновок суду про відсутність у відповідача заборгованості є необґрунтованим, незаконним та не відповідає дійсності. Крім того, вказує, що висновки суду першої інстанції про припинення зобов`язання у зв`язку з погашенням заборгованості є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 10 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ZRZ0GA00003718, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10.04.2007 по 09.04.2017 включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 10 000 дол США, а також у розмірі 1 700 дол США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №ZRZ0GA00003718, 10.04.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру загальною площею 30,67 кв.м., житлова площа 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.33.5 укладеного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 151 500,00 грн.
Згідно п.16.7.1 договору іпотеки іпотекодержатель з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.
Сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов`язань, на момент розірвання (п.16.8 договору іпотеки).
У разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з п.16.7 цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороду, інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою інших вимог (п.16.9 договору іпотеки).
Звернення на предмет іпотеки здійснюється у випадках передбачених п.п.16.7.1 16.7.2 16.9 цього договору відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (п.22 договору іпотеки).
29 вересня 2011 року між банком та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода, відповідно до якої суму заборгованості, що виникла за період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї угоди, зменшено на 698,43 дол США. Викладено п. 7.1 кредитного договору в наступній редакції: банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10.04.2007 по 09.04.2017 включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 10 000 дол США, а також у розмірі 5 920,54 дол США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007 укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останній станом на 08.10.2021 має заборгованість у розмірі 45 973,17 дол США, з якої: 6 608,69 дол США - заборгованість за кредитом; 8 741,18 дол США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 868,36 дол США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 29 754,94 дол США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
22.10.2021 АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу ОСОБА_1 попередження-вимогу від 12.10.2021 №30.1.0.0/2-718 про: повернення кредиту у повному обсязі, а також нарахованих процентів та штрафних санкцій; намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язання в 30-денний строк з дня отримання вимоги; добровільне звільнення предмету іпотеки у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язання в 30-денний строк з дня отримання вимоги.
Вказане підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень та копією фіскального чеку з поштового відділення про його направлення від 22.10.2021.
Встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №2-546/11 від 28.02.2011, яке набрало законної сили 14.04.2011, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 622,11 дол США, а у випадку відсутності коштів в іноземній валюті - в еквіваленті за курсом НБУ на день внесення коштів; 850,35 грн на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 120 грн на відшкодування витрат за інформаційно- технічне забезпечення судового розгляду.
Зі змісту рішення вбачається, що вказана заборгованість в розмірі 10 622,11 дол США станом на 20.01.2011 складалася з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 9 154,90 дол США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 280,77 дол США; заборгованості по комісії в сумі 100,00 дол США; 86,44 дол США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.
Вказане рішення набрало законної сили та не скасоване.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2015 у справі №295/10530/15-ц задоволено заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання:
- видано дублікат виконавчого листа №2-546/11, виданого Богунським районним судом м. Житомира від 27.05.2011 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10 622,11 доларів США, а у випадку відсутності коштів в іноземній валюті - в еквіваленті за курсом Національного Банку України на день внесення коштів, заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007, а також 850,35 грн на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 120,00 грн на відшкодування витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду;
- поновлено Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» строк для пред`явлення виконавчого листа №2-546/11, виданого Богунським районним судом м. Житомира від 27.05.2011 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 10 622,11 доларів США, а у випадку відсутності коштів в іноземній валюті - в еквіваленті за курсом Національного Банку України на день внесення коштів, заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007, а також 850,35 грн на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 120,00 грн на відшкодування витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду до виконання.
Зазначена ухвала суду від 23.07.2015 у справі №295/10530/15-ц не оскаржувалась та набрала законної сили.
Також, АТ КБ «Приватбанк» у березні 2020 року зверталося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість в сумі 15 349,87 дол США кредитом (тіло кредиту в сумі 6 608,69 дол США, відсотки за користування кредитом в сумі 8 741,18 дол США), яка утворилась внаслідок неналежного виконання зобов`язання за укладеними між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 700,00 дол США на термін до 09.04.2017, та договору поруки, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2020, яке набрало законної сили 20.08.2020 (справа №295/3803/20), у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Вказане рішення суду мотивоване тим, що зверненням у квітні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» із позовом про дострокове стягнення усієї суми заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 банк змінив строк дії кредитного договору №ZRZ0GA00003718 з 09 квітня 2017 року на квітень 2010 року, відтак право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З огляду на наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо суми заборгованості (дострокове стягнення) та відсутність вимог про стягнення боргу згідно з положенням частини другої статті 625 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.
Рішення набрало законної сили та не скасоване.
Згідно копії постанови від 03.03.2016, головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції відкрито виконавче провадження №50358707 з примусового виконання виконавчого листа №295/10530/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10 622,11 доларів США, а у випадку відсутності коштів в іноземній валюті - в еквіваленті за курсом Національного Банку України на день внесення коштів, заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007 року, а також 850,35 грн на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 120,00 грн на відшкодування витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.
У відповідності до постанови головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження №50358707 від 12.08.2016 та листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 08.12.2016, виконавчий лист №295/10530/15-ц направлено за належністю до Корольовського відділу ДВС м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.
06.02.2017 адвокат Крижов М.О. звернувся до керівника Корольовського відділу ДВС м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою, в якій просив закрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №295/10530/15-ц у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом та сплатою боргу в період з 11.03.2011 по 11.06.2014 в сумі 11 546,28 дол США.
У відповіді Корольовського відділу ДВС м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №1/7.22-40/6252 від 06.03.2017 адвоката повідомлено, що відповідно до виконавчого документа боржнику, окрім боргу за договором кредиту №ZRZ0GA00003718 необхідно відшкодувати судові витрати на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи те, що боржником надано лише квитанції щодо сплати заборгованості по кредиту, виконавче провадження не може бути закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням.
Згідно наявної в матеріалах справи виписки по валютному рахунку ОСОБА_1 за період з 10.04.2007 по 15.07.2022, а також доданих представником відповідача банківських квитанцій, відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007, починаючи з березня 2011 року (борг за рішенням суду станом на 20.01.2011 становив 10 622,11 доларів США) вносились наступні платежі (у доларах США): 11.03.2011 в сумі 225 дол США; 07.04.2011 в сумі 180 дол США; 10.05.2011 в сумі 90,55 дол США; 12.07.2011 в сумі 250 дол США; 29.07.2011 в сумі 24,97 дол США; 25.08.2011 в сумі 267,91 дол США; 22.09.2011 в сумі 330 дол США; 14.10.2011 в сумі 296,71 дол США; 09.02.2012 в сумі 1100 дол США; 07.03.2012 в сумі 650 дол США; 13.04.2012 в сумі 800 дол США; 22.05.2012 в сумі 300 дол США; 15.06.2012 в сумі 300 дол США; 13.07.2012 в сумі 300 дол США; 17.08.2012 в сумі 300 дол США; 11.09.2012 в сумі 300 дол США; 09.10.2012 в сумі 300 дол США; 09.11.2012 в сумі 300 дол США; 10.12.2012 в сумі 350 дол США; 09.01.2013 в сумі 400 дол США; 13.02.2013 в сумі 300 дол США; 07.03.2013 в сумі 300 дол США; 30.04.2013 в сумі 300 дол США; 13.05.2013 в сумі 300 дол США; 20.06.2013 в сумі 300 дол США; 05.07.2013 в сумі 300 дол США; 16.08.2013 в сумі 300 дол США; 13.09.2013 в сумі 300 дол США; 18.10.2013 в сумі 300 дол США; 15.11.2013 в сумі 350 дол США; 12.12.2013 в сумі 301,96 дол США; 10.01.2014 в сумі 315 дол США; 10.02.2014 в сумі 318 дол США; 13.03.2014 в сумі 310 дол США; 07.04.2014 в сумі 306,15 дол США; 07.05.2014 в сумі 305 дол США; 11.06.2014 в сумі 300 дол США, а всього на суму 12 271,25 дол США.
Розглядаючи даний спір колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до положень статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлено, що 10 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ZRZ0GA00003718, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10.04.2007 по 09.04.2017 включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 10 000 дол США, а також у розмірі 1 700 дол США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.
Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №2-546/11 від 28.02.2011, яке набрало законної сили 14.04.2011, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 622,11 дол США, а у випадку відсутності коштів в іноземній валюті - в еквіваленті за курсом НБУ на день внесення коштів.
Виходячи із вищезазначеного, враховуючи рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики і належних кредитору процентів, вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Кредитор втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку.
Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Встановлено, що з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №ZRZ0GA00003718, 10.04.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру загальною площею 30,67 кв.м., житлова площа 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).
Оскільки статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.
Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.
При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних із припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання.
Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.
Наведене узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року у справі №133/468/19 (провадження №61-18290св19).
Як вбачається із виписки по валютному рахунку ОСОБА_1 за період з 10.04.2007 по 15.07.2022, а також доданих представником відповідача банківських квитанцій, відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007, починаючи з березня 2011 року (борг за рішенням суду станом на 20.01.2011 становив 10 622,11 доларів США) внесено 12 271,25 дол США.
Крім того, Корольовським відділом ДВС м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №1/7.22-40/6252 від 06.03.2017 не заперечується той факт, що ОСОБА_1 сплачено борг в період з 11.03.2011 по 11.06.2014 в сумі 11 546,28 дол США за договором кредиту №ZRZ0GA00003718, а вказано про необхідність відшкодувати судові витрати на користь ПАТ КБ «Приватбанк». 
Окрім того, з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 08.10.2021, долученого до позовної заяви вбачається, що залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 0,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 повністю було виконано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2011 року в справі №2-546/11 та сплачено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором на суму 10 622,11 дол США.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що банком не доведено наявність боргу відповідача за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007, а тому відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки іпотека є припиненою у зв`язку з повним виконанням зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що 29 вересня 2011 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007, якою змінено термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, та право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ОСОБА_1 повністю погашено заборгованість за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007 на виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2011 року у справі №2-546/11.
Відтак, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 25 січня 2023 року.

Головуючий 

Судді