Номер провадження: 22-ц/813/4489/23 
Справа № 523/13302/21
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М.
Доповідач Склярська І. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України 
20.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Склярської І.В. ,
суддів: Базіль Л.В., Ігнатенко П.Я.,
секретар Кузьміч Г.Р.,         
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2022 року у складі судді Мурманової І.М. (повний текст рішення складено 21 листопада 2022 року), у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позовних вимог - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з донькою, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позовних вимог - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про зміну способу участі у вихованні, спілкуванні з донькою,
встановив:

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В 2021 році  ОСОБА_2 звернувся суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позовних вимог - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з донькою, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки; визначити спосіб та порядок спілкування без присутності матері, наступним чином: щовівторка з 17 год. до 19 год., щосуботи з 11 год. до 13 год.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 08.10.2017 по 30.06.2021 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2021 року, яким розірвано шлюб, також стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини. 
Вказує, що відповідач позбавляє його, як батька дитини, законних прав на спілкування з донькою, та обмежує його права у вихованні дитини. На підставі викладеного просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки, визначити спосіб та порядок спілкування без присутності матері, наступним чином: щовівторка з 17 год. до 19 год., щосуботи з 11 год. до 13 год.
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позовних вимог - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про зміну способу участі у вихованні, спілкуванні з донькою, в якій просила визначити спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини, наступним чином: кожної першої та другої суботи місяця з 11 год. до 13 години, у присутності матері до досягнення дитиною 7-ми річного віку, коригуючи час і місце зустрічі відповідно до потреб дитини за місцем проживання матері або у місцях дозвілля та відпочинку.
Заява мотивована тим, що відповідач не повинен поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а повинен намагатися проявити справжню турботу, реалізувати свої права шляхом домовленості та забезпечити належні умови для розвитку та виховання дитини. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позовних вимог: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з донькою – задоволено частково. Суд ухвалив:
Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позовних вимог: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про зміну способу участі у вихованні, спілкуванні з донькою – задоволено частково. 
Усунути перешкоди ОСОБА_2  з боку ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, шляхом встановлення способу участі батька ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні малолітньої доньки  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спілкування з дитиною наступним чином:
щосуботи з 11.00 год. до 13.00 год. у присутності матері.
В задоволені решти позовних вимог за первісним та зустрічним позовами – відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду частково змінити, встановити спосіб участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення (зустрічей) наступним чином: першу та другу суботу місяця з 11 год. до 13 години у присутності матері, коригуючи час і місце зустрічі відповідно до потреб дитини за місцем проживання матері або у місцях дозвілля та відпочинку, що добре відомі дитині.

Аргументи учасників справи
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , зазначає, що стосунки з ОСОБА_2 не впливають на виконання рішення органу опіки та піклування, на відміну від ОСОБА_2 .
Починаючи з 27.05.2022, після отримання висновку органу опіки та піклування, і по теперішній часу, жодного разу ОСОБА_2 на зустріч з дитиною не з`являвся. 
Вважає, що часті зустрічі з чужою людиною (з батьком), будуть тільки перешкоджати нормальному вихованню дитини та негативно впливати на психоемоційний стан доньки. 
Додатково зазначила, що донька кожну суботу відвідує міжнародну школу спорту та після школи в неї заняття в центрі розвитку, тому є небажаним кожну суботу пропускати тренування.

(2) Позиція інших учасників
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , апеляційну скаргу не визнав та просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Зазначив, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції нічого не вказувала про відвідування доньки відповідних занять. У разі надання пояснень, він би змінив свої позовні вимоги щодо часу побачень з донькою. Крім того, звертає увагу, що жодних доказів, які б підтвердили зайнятість доньки у зазначені судом 2 години на тиждень для побачень з батьком, надано не було.
Погодився, що донька його не знає, але ця обставина виникла не з його вини, а внаслідок дій ОСОБА_1 , яка постійно створює перешкоди у спілкуванні з донькою.
2.Мотивувальна частина
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
Сторони у справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (т. 1 а.с. 13).
15 червня 2021 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 74-81).
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 червня 2021 року розірвано шлюб зареєстрований 08 жовтня 2017 р. у Приморському районному у м. Одесі відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1834, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно, в розмірі 3000 грн., проте не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2020 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 55-57).
Постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 13.12.2019, яка постановою Одеського апеляційного суду від 26.10.2020 залишена без змін, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (т. 1 а.с. 86-89).
Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надав висновок від 17.06.2021 року про визначення участі батька у спілкуванні з дитиною відповідно до якого вважав доцільним визначити способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення спілкування, враховуючи розпорядок дня дитини і стан її здоров`я, без виїзду за межі м. Одеси: щовівторка з 17 год. до 19 год., щосуботи з 11 год. до 13 год. - без присутності матері. На протязі перших 3-х місяців з початку побачень, зустрічі батька з дитино проводити в присутності матері. У висновку зазначено, що комісією органу опіки та піклування взяті до уваги характеризуючи матеріали, пояснення сусідів, батьків дитини (т. 1 а.с. 244-246).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1, 3 статті 9 Конвенції).
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. 
Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат.
Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
У статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
За частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21).
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не довела підстав зменшення часу спілкування батька з дитиною, а саме не щосуботи, як визначив суд першої інстанції, а лише першу та другу суботу місяця, і що зменшення визначеного судом часу буде в інтересах дитини. 
З матеріалів справи вбачається, що між колишнім подружжям наявні неприязні відносини і поведінка самих батьків та їх небажання винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своєї дитини стала підставою для вирішення питання участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною у судовому порядку.
Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначила, що ОСОБА_1 заблокувала номер телефона батька дитини, на зв`язок з ним не виходить, аліменти, які ін намагався сплати поштовими перекладами, не отримувала, та вони поверталися відправнику. Погодилася з тим, що для реалізації прав батька у спілкуванні з дитиною та виконання рішення суду конкретизація місця спілкування з дитиною є доречною.
Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки, а отже ОСОБА_1 зазначаючи про зміну судового рішення, а саме - встановлення способу участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення (зустрічей) наступним чином: першу та другу суботу місяця з 11 год. до 13 години у присутності матері, коригуючи час і місце зустрічі відповідно до потреб дитини за місцем проживання матері або у місцях дозвілля та відпочинку, що добре відомі дитині, фактично не наводить та не пропонує безпосередньо конкретно визначене місце зустрічі дитини з батьком у її присутності.
       Таким чином, враховуючи усю сукупність обставин конкретної справи, неприязні відносини між сторонами, право батька на спілкування з дитиною, можливість реалізації цього права та виконання рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити доповнивши його визначенням конкретного місця спілкування з дитиною, а саме - за місцем проживання матері з дитиною ОСОБА_3 . Це місце надасть можливість батькам дитини, за їх домовленістю, визначити спілкування з дитиною з місця проживання до місця дозвілля чи відпочинку. 
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його(п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в оскарженій частині задоволених вимог зміні, доповнивши його резулятивну частину після слів “у присутності матері” наступним змістом “за місцем проживання матері з дитиною ОСОБА_3 ”. В іншій оскарженій частині це ж рішення суду залишити без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2022 року в оскарженій частині задоволених вимог змінити, доповнивши його резулятивну частину після слів “у присутності матері” наступним змістом: ”за місцем проживання матері з дитиною ОСОБА_3 ”. В іншій оскарженій частині це ж рішення суду залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 21 березня 2023 року.

Головуючий                                         І.В. Склярська

Судді:                                                 Л.В. Базіль 

П.Я. Ігнатенко