ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року	Львів	Справа № 161/18128/22 пров. № А/857/709/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області  від 26 грудня 2022 року  у справі № 161/18128/22 (головуючий суддя Ковтуненко В.В., час ухвалення 15:35 год., м. Луцьк, повне судове рішення складено 29 грудня 2022 року) за адміністративним позовом НОМЕР_1 прикордонного загону РУ ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про продовження строку примусового затримання,- 
ВСТАНОВИВ: 
У грудні 2022 року НОМЕР_1 прикордонний загін Західного РУ ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) звернувся в суд з позовом, в якому просив продовжити строк затримання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації строком на 6 місяців.
Рішенням від 26 грудня 2022 року Луцький міськрайонний суд волинської області позов задовольнив частково.
Продовжив строк затримання (зі слів) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації на строк до 3 (трьох) місяців.
В задоволенні решти позову  відмовив.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що ч.3 ст. 289 КАС України визначено виключний перелік підстав та умов, за яких неможливо ідентифікувати особу іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, та до таких відносяться відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Водночас з відповіді МЗС України відповідача можна ідентифікувати, оскільки долучено витяг щодо отримання та подальшої заміни паспорта громадянина Білорусі з прикріпленим фото відповідача.
Крім того, вказує на те, що відповідач звернувся з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки при його поверненні чи примусовому видворенні в країну походження йому загрожує небезпека, так як він є військовослужбовцем прикордонної служби Республіки Білорусь, нелегально перейшов кордон з нашою державою.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує її доводи за їх безпідставністю та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2022 року позов ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) до (зі слів) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію  задоволено частково.
Затримано (зі слів) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його ідентифікації з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України на термін до 6 (шести) місяців.
У зв`язку із закінченням строку затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ ДМС України, 26 грудня 2022 року НОМЕР_1 прикордонний загін Західного РУ ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до (зі слів) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 про продовження строку затримання на термін 6 місяців.
На час подання адміністративного позову у відповідача відсутній паспортний документ, обов`язкова наявність якого визначена в  ст. 9 «В`їзд в Україну іноземців та осіб без громадянства та строки їх перебування в Україні» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що строк затримання відповідача закінчується 01.01.2023 та на час ухвалення рішення в нього відсутні документи, що дають право перетину державного кордону України,  а також відсутня інформації з країни громадянської належності іноземця, що дає змогу його ідентифікувати. Поряд з цим, суд першої інстанції взяв до уваги пояснення відповідача про те, що найближчим часом він отримає від своїх родичів всі необхідні документи, які сприятимуть його ідентифікації, а тому продовжив строк затримання лише на 3 місяці.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до змісту ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовя`зані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Частиною першою статті 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви, поданої органом охорони державного кордону, до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно з частинами 11-13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.
Суд першої інстанції належним чином дослідив подані сторонами докази та встановив, що строк затримання відповідача у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області закінчується 01січня 2023 року. На час звернення до суду була відсутня інформація з країни громадянської належності іноземця, що дає змогу його ідентифікувати та в нього були відсутні  документи, що дають право перетину державного кордону України.
Отже, на момент закінчення шестимісячного строку затримання ідентифікація відповідача є неможливою.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк затримання підлягає продовженню через неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

Також була повернута заява відповідача до УДМС України у Волинській області про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підтверджується листом від 17.10.2022.

Надане до суду апеляційної інстанції рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 у справі №140/7330/22, яким суд визнав протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби у Волинській області та зобов`язав прийняти заяву про визнання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, й розглянути її, не впливає на правовий статус останнього та не спростовує висновки суду першої інстанції в цій справі. 

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства  (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями  243,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області  від 26 грудня 2022 року  у справі № 161/18128/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
          У зв`язку з перебуванням судді Довгополова О.М. у відпустці з 22 березня до 26 березня 2023 року включно постанова в повному обсязі складена 27 березня 2023 року.