ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/18480/21
Провадження № 22-ц/4820/1875/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Чебан О.М.,
з участю сторін та їх представників,
               
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Андрієвської Марини Василівни, про скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації змін до запису про право власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стефанишина С.Л. від 05 жовтня 2022 року. 
       Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що 28.06.1971 року рішенням виконкому Хмельницької міської Ради депутатів трудящих № 194 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано дозвіл на побудову житлового будинку/одноквартирного на земельній ділянці площею 600 кв.м по АДРЕСА_1 . 
Будинок був побудований і в подальшому на підставі рішення виконкому Хмельницької міської Ради народних депутатів № 444 від 22.06.1995 року її брату, відповідачу ОСОБА_2 03.10.1995 року видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, в Хмельницькому БТІ зареєстровано його право особистої власності на будинок.
За згодою ОСОБА_2 , починаючи з 1976 року, позивачка разом зі своєю родиною також проживає та зареєстрована в цьому житловому будинку, користується частиною земельної ділянки. На вказаній земельній ділянці до 1980 року нею збудовано гараж, хлів та підвал, на що в свій час позивачка отримала дозвіл від відповідача. 
22.12.1995 року ОСОБА_2 подарував їй 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 22.12.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Шульгою Т.А.
17.04.1996 року  ОСОБА_1 зареєструвала в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації право приватної власності на 2/5 частки цього житлового будинку.
У 2018 році ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки земельної ділянки для обслуговування його частки домоволодіння. В ході розгляду цієї справи їй стало відомо, що 03.10.2018 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №43332731 державним реєстратором Андрієвською М.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесено запис № 28221082 про право власності ОСОБА_2 – розмір його частки в домоволодінні по АДРЕСА_2 .
Вказане рішення прийняте на підставі довідки від 21.09.2018 року про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виготовленої ФОП ОСОБА_4 , замовник ОСОБА_2 , за якою розмір частки відповідача ОСОБА_2 60/100, додаткові відомості – 60/100 частки житлового будинку складає загальна площа 166,6 кв.м, житлова площа 82,9, літня кухня літ. «Б» пл. 61,1 кв.м, підвал літ. «б» пл. 21,8 кв.м, вбиральня літ. «З» пл. 1,8 кв.м.
19.11.2018 року рішенням державного реєстратора № 44117397 від 19.11.2018 року внесено зміни до запису про право власності №28221082 в частині розміру частки ОСОБА_2  де зазначено, що розмір частки вже становить 70/100, а також змінено додаткові відомості в частині належності останньому господарських будівель – 70/100 частки житлового будинку складає загальна площа 166,6 кв.м, житлова площа 82,9, літня кухня літ. «Б» пл. 61,1 кв.м, підвал літ. «б» пл. 21,8 кв.м, вбиральня літ. «З» пл. 1,8 кв.м, і уже з`явився гараж літ. «В» пл. 21,2 кв.м, хлів літ. «Ж» пл. 25,0 кв.м, підвал літ «ж» пл. 12,8 кв.м.
Це незаконне, на думку позивачки, рішення було прийнято державним реєстратором Андрієвською М.В. на підставі довідки від 21.09.2018 року про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виготовленої ФОП ОСОБА_4 , замовник - ОСОБА_2 , іншої за змістом. Ніякої письмової чи усної згоди ОСОБА_1 на зменшення своєї частки у праві власності чи/або збільшення частки ОСОБА_2 не надавала, не було також і рішення суду з цього питання.
З врахуванням уточнень позову, ОСОБА_1 остаточно просила суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвської М.В. №44117397 від 19.11.2018 року про внесення змін до запису про право власності № 28221082 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1659353068101, розташованого по АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; скасувати державну реєстрацію змін до запису про право власності № 28221082 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1659353068101, розташованого по АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним визнанням за ОСОБА_1 40/100 частки у зазначеному вище домоволодінні.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2022 року позовні вимоги задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвської М.В. №44117397 від 19.11.2018 року про внесення змін до запису про право власності за номером 28221082 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1659353068101 розташованого по АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Скасовано державну реєстрацію змін до запису про право власності за номером 28221082 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1659353068101 розташованого по АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним визнанням за ОСОБА_1 40/100 частки у зазначеному вище домоволодінні.
Стягнуто з ОСОБА_2 , Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради рівними частинами на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2717,60 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне і відмовити в позові. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що при оформленні довідки про технічний опис майна від 21.09.2018 року інженер ОСОБА_4 допустила помилку щодо розміру частки ОСОБА_2 , вказавши його частку 60/100 домоволодіння, а не будинку (що не відповідає договору дарування від 22.12.1995 року), до складу частки майна ОСОБА_2 не було включено надвірні будівлі гараж «В», хлів «Ж», підвал « ж». Тому була видана нова довідка про технічний опис майна від 21.09.2018 року, а в подальшому на підставі довідки було сформовано документи та подано на державну реєстрацію права власності до державного реєстратора Андрієвської М.В.
Така технічна помилка, на думку апелянта, не впливає на права ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 дарував їй лише 2/5 частини будинку, без надвірних будівель. Наявність земельної ділянки у спільній власності не означає, що в позивачки є право на надвірні будівлі. 
Надвірні будівлі збудовані ОСОБА_2 ще до укладення договору дарування, тому погодження з ОСОБА_1 і не вимагалося реєстратором при вчиненні реєстраційних дій, а було проведено за заявою апелянта. 
У власність позивачки було помилково записано гараж «В», хлів «Ж», підвал « ж», а відповідно до договору дарування їй ці приміщення не дарувалися, лише 2/5 будинку. В матеріалах інвентарної справи міститься оціночний акт домоволодіння АДРЕСА_1 , яким визначено дату і перелік об`єктів, які і були збудовані ОСОБА_2 .
Однак, у вказаному акті виявлено закреслення та дописи, яких не було зазначено на період 1985 року, а також у ньому відсутня печатка бюро. Оригінал з печаткою та первісними записами перебуває у ОСОБА_2 , оскільки він видавався в двох примірниках у 1985 році. Однак суд на ці підроблення та недопустимість цього доказу при визначенні часток уваги не звернув і фактично виніс незаконне рішення, оцінивши неналежний доказ.
В засіданні апеляційного суду апелянт та його представниця підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.
Позивачка та її представниця просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Так, встановлено, що 22.12.1995 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 22.12.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Шульгою Т.А. подарував ОСОБА_1 2/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
17.04.1996 року  ОСОБА_1 зареєструвала в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації право приватної власності на 2/5 частки зазначеного житлового будинку.
03.10.2018 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №43332731 державним реєстратором Андрієвською М.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесено запис № 28221082 про право власності ОСОБА_2 – розмір його частки в домоволодінні по АДРЕСА_2 .
19.11.2018 року рішенням державного реєстратора про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 44117397 від 19.11.2018 року державним реєстратором внесено зміни до запису про право власності № 28221082 в частині розміру частки ОСОБА_2 , де зазначено, що розмір частки становить 70/100, а також змінено додаткові відомості щодо належності останньому господарських будівель, а саме – 70/100 частки житлового будинку складає загальна площа 166,6 кв.м, житлова площа 82,9 кв.м, літня кухня літ. «Б» пл. 61,1 кв.м, підвал літ. «б» пл. 21,8 кв.м, вбиральня літ. «З» пл. 1,8 кв.м, і уже з`явився гараж літ. «В» пл. 21,2 кв.м, хлів літ. «Ж» пл. 25,0 кв.м, підвал літ «ж» пл. 12,8 кв.м.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №44117397 від 19.11.2018 року в частині збільшення розміру частки останнього до 70/100 та опису об`єкта нерухомості, здійснювалося без згоди іншої співвласниці ОСОБА_1 , чим порушено її право. 
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
За змістом ч.ч.1-2 ст.367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Суд першої інстанції правильно констатував, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності сторін. 
Станом на 17.04.1996 року  частка позивачки у праві власності на цей житловий будинок з надвірними будівлями складає 2/5, частка ОСОБА_2 – 3/5. 
Матеріали справи не містять жодних даних про вчинення правочинів, на підставі яких частки сторін у спільній частковій власності на будинок могли б змінитися.
Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями на час вирішення спору не поділений в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , право спільної часткової власності на нього не припинилося.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV, що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Згідно з ч.1 ст. 26 цього Закону (в редакції, чинній на момент державної реєстрації) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.
У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.
Згідно з пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює, зокрема, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.
Суд першої інстанції правильно вказав, що державним реєстратором прийнято рішення щодо внесення змін до запису про право власності № 28221082 щодо збільшення розміру частки ОСОБА_2 (70/100 проти попереднього запису 60/100), а також щодо відомостей про належні останньому господарські будівлі, попри те, що заявником ОСОБА_2 не надано письмової згоди іншої співвласниці у справі спільної сумісної власності на такі зміни.
Оспорюване рішення державного реєстратора очевидно суперечить нормі ч.1 ст. 26 Закону №1952-IV, оскільки внесення змін щодо його частки у праві спільної власності в реєстрі впливає на право іншого співвласника (зменшує частку у власності на ту ж величину), при цьому державному реєстратору не надано відповідне рішення суду щодо внесення змін до Державного реєстру прав.
Також в порушення пункту 12 Порядку № 1127 державний реєстратор не перевірила наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями і не врахувала, що за позивачкою ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на 2/5 частини у спільній частковій власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Твердження апелянта, що він дарував позивачці лише 2/5 частини будинку, без надвірних будівель прямо суперечить нормам матеріального права. 
Так, за змістом ст. 186 ЦК річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.  Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до статті 380 Цивільного кодексу житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Згідно із статтею 381 ЦКУ садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК  господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж тощо), наземні та підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди, тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і слідують за головною річчю. 
Суд першої інстанції при вирішенні спору не брав до уваги оціночний акт домоволодіння АДРЕСА_1 , тому доводи апеляційної скарги про недопустимість і неналежність цього доказу також не спростовують висновків суду.
Згідно з абзацом 3 частини 3 статті 26 Закону № №1952-IV ( у чинній на час вирішення спору редакції) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
З врахуванням наведеного обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора №44117397 від 19.11.2018 року про внесення змін до запису про право власності за номером 28221082 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1659353068101, розташований по АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації вказаних змін до запису про право власності, у зв`язку з чим відповідне право відповідача повернеться у стан, що існував до спірного рішення державного реєстратора і буде підтверджене право власності  ОСОБА_1 на 40/100 (що відповідає 2/5) частки у цьому домоволодінні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2022 року.

Судді                                                          Л.М. Грох
       
        Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк