ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 682/1510/20
Провадження № 22-ц/4820/622/23

Хмельницький апеляційний суд у складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю представника апелянта адвоката Доценко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року, суддя Мотонок Т.Я., у справі за скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» на дії старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнідко Н.О.,

встановив:

В листопаді 2022 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз», (далі по тексту-Товариство), звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнідка Н.О., в якому просило визнати неправомірними та скасувати постанову №63774599 від 16.09.2021 року про стягнення виконавчого збору та постанову №69892822 від 21.09.2022 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору.
В обґрунтування скарги зазначило, що жодних заходів примусового виконання судового рішення в межах виконання якого державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору не проводилося, відтак стягнення відповідного виконавчого збору не передбачено чинними законодавчими нормами. 
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2023 року провадження у справі закрито.
Обґрунтовуючи своє рішення суд вказав, що виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем винесено оскаржувані постанови, закінчено. Товариство оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо постанови про стягнення виконавчого збору, що підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
В апеляційній скарзі Товариство просило ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення скарги.
Обґрунтовуючи скаргу апелянт послався на необґрунтованість висновків суду, який, на думку товариства, не врахував, що оскільки скаржник оскаржує не сам факт стягнення виконавчого збору, а постанову про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору, яку державний виконавець не мав права виносити, враховуючи, що виконавче провадження закінчено з підстав, передбачених п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку зі смертю стягувача, тому стягнення виконавчого збору Законом не передбачено. 
В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги. Надав до суду копію ухвали судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.11.2022 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» до другого відділу ДВС у місті Хмельницьокому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірними та скасування постанов. 
Представник органу ДВС в суд не з`явився, в письмовій заяві просив розгляд справи апеляційним судом провести без його участі, підтримав оскаржуване судове рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши учасника справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.10.2020 року у справі №682/1510/20 зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» надати ОСОБА_1 завірені копії усіх листів, які були зареєстровані як вихідна кореспонденція по АТ «Хмельницькгаз» та направлених до установ та організацій різних форм власності за період з 02.08.2019 року на час звернення, в яких зазначається інформація, що стосується ОСОБА_1 як споживача щодо наданих їй послуг, зокрема, щодо газопостачання, порушення правил безпеки та щодо відсутності тяги в димових та вентиляційних каналах в її квартирі, а також у ненаданні витягу із журналу реєстрації вихідної кореспонденції по АТ «Хмельницькгаз» за період з 02.08.2019 року на час звернення, в якому зареєстровано листи або іншу вихідну кореспонденцію, направлену до установ та організацій різних форм власності, в якій зазначається інформація, що стосується ОСОБА_1 як споживача щодо наданих їй послуг, зокрема, щодо газопостачання, порушення правил безпеки та щодо відсутності тяги в димових та вентиляційних каналах в її квартирі.
25.11.2020 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист №682/1510/20. 
Постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому від 02.12.2020 року відкрито виконавче провадження №63774599.
07.12.2020 року зазначене виконавче провадження завершено. 
11.01.2021 року постановою державного виконавця виконавче провадження №63774599 відновлено. 
12.01.2021 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) Гнідко Н.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Зазначена постанова була скасована постановою в.о. начальника Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаренка О.С. від 15.09.2021 року.
16.09.2021 року винесено постанову №63774599 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн.
24.10.2022 року Товариство отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №69892822 від 21.09.2022 року щодо виконання постанови №63774599 про стягнення виконавчого збору в сумі 24000 грн.
22.11.2022 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західному міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гнідко Н.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №63774599 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
18.11.2022 року на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому надійшли кошти в розмірі 244241 грн. Згідно з платіжним дорученням №7202 від 23.11.2022 року, кошти в розмірі 24000 грн. перераховано до державного бюджету.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди, є виконавчими документами.
Згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №759/15553/14-ц (провадження №14-579цс19), від 19.02.2020 року у справі №382/389/17 (провадження №11-1009апп19) вказано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18), від 06.06.2018 року у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93гс18), від 20.09.2018 року у справі №821/872/17 (провадження №11-734апп18), від 17.10.2018 року у справі №826/5195/17 (провадження №11-801апп18), від 28.11.2018 року у справі №2-01575/11 (провадження №14-425цс18), від 16.01.2019 року у справі №279/3458/17-ц (провадження №14-543цс18), від 09.10.2019 року у справі №758/201/17 (провадження №14-468цс19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 року у справі №229/1026/21 (провадження №14-205цс21) зазначила, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення. Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.
Отже, Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.
Звертаючись до суду зі скаргою, Товариство просило скасувати постанови від 16.09.2021 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн. у зв`язку із виконанням виконавчого листа №682/1510/20 від 25.11.2020 року та про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення відповідного виконавчого збору, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір у даній справі виник з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим спір у даній справі є публічно-правовим та ця скарга має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 12.01.2023 року у справі №161/12311/14-ц та від 01.02.2023 року у справі №718/2403/15-ц.
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що оскаржуваною ухвалою суд порушив право Товариства на судовий захист.
Як вбачається зі змісту ухвали судді Хмельницької окружного адміністративного суду Ковальчук О.К. у справі №560/11712/22 від 10.11.2022 року, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» до Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірними та скасування постанов старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення виконавчого збору, про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчого листа, виданого Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за результатами розгляду цивільної справи №682/1510/20, відмовлено.
Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України в редакції, чинній на час розгляду апеляційної скарги, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Оскільки адміністративний суд відмовив позивачу у відкритті провадження у справі за скаргою, поданою до того самого органу державної виконавчої служби, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що і в цій справі, скаржник, з огляду на припис частини п`ятої статті 170 КАС України, не зможе реалізувати своє право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.
Як вказує Європейський суд з прав людини, (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (далі - Конвенція), закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17.01.2012 року, заява №36760/06, § 230).
Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (mutatis mutandis рішення від 09.12.2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» («Bulanov and Kupchik v. Ukraine», заяви №7714/06 та №23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й зневілювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§27-28, 38-40); рішення від 01.12.2011 року у справі «Андрієвська проти України» («Andriyevska v. Ukraine», заява №34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§13-14, 23, 25-26); рішення від 17.01.2013 року у справі «Мосендз проти України» («Mosendz v. Ukraine», заява №52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§116, 119, 122-125); рішення від 21.12.2017 року у справі «Шестопалова проти України» («Shestopalova v. Ukraine», заява №55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§13, 18-24)).
Таким чином, постановлення суддею Хмельницького окружного адміністративного суду ухвали від 10.11.2022 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» до другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ про визнання неправомірними та скасування постанов, поставили під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права Товариства на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

З огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис частини п`ятої статті 170 КАС України, колегія суддів вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами не адміністративного, а цивільного судочинства. 
Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №490/9823/16-ц.
За встановлених вище обставин апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» задовольнити.
Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2023 року скасувати та направити справу за скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» на дії старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнідко Н.О. для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 березня 2023 року.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук

                                                                               А.М. Костенко

                                                                               Т.В. Спірідонова